Справа № 464/1621/25
пр.№ 2/464/995/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2026 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого – судді Жили В.С.,
за участі: секретаря судового засідання – Ханенка Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Шостої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області, про визначення частки у спільній сумісній власності на квартиру та визнання права власності на 1/5 частки квартири в порядку спадкування, 
встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шостої Львівської державної нотаріальної контори, та, із врахуванням заяви від 29.09.2025 (Т. ІІ а.с. 1-5) просила: визначити частку позивачки у спільній сумісній власності в квартирі  АДРЕСА_1 у розмірі 1/5 частки; визнати за позивачкою, як спадкоємцем першої черги, право власності на 1/5 частки квартири    АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що квартира АДРЕСА_1 , була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_4 , та згодом, у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», була приватизована вказаними особами. Зазначає, що  ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивачки ОСОБА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої відкрилась спадщина. ОСОБА_1 , що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, враховуючи відсутність заповіту померлої та будучи спадкоємицею першої черги за законом, у жовтні 2014 звернулась до Шостої Львівської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частки вищезгаданої квартири. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку із відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру. Враховуючи те, що відповідачі відмовляються надати позивачці ОСОБА_1 відповідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, а також те, що сторони у справі не можуть добровільно досягти згоди щодо визначення кожному з них частки у спільній сумісній власності, позивачка звернулась до суду із позовом, та із врахуванням заяви від 29.09.2025 просила визнати її частку у спільній сумісній власності в спірній квартирі, а також визнати за позивачкою право власності на 1/5 частки спірної квартири в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_5 .
Ухвалою судді від 04.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 05.06.2025 витребувано у Шостої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 287/2014, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також в Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» інвентаризаційні та реєстраційні справи на квартиру АДРЕСА_1 .
На виконання ухвали суду від 05.06.2025, Шостою Львівської державною нотаріальною конторою Львівської області 04.08.2025 скеровано на адресу суду засвідчену копію спадкової справи № 287/2014, що заведена 10.10.2014 після смерті ОСОБА_5 
12.08.2025 від Обласного комунального підприємства ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» надійшла реєстраційна справа на квартиру  АДРЕСА_1 (копію вказаної справи долучено до матеріалів справи).
Ухвалою суду від 31.10.2025 витребувано у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На виконання вимог вказаної ухвали 24.11.2025 до суду надійшли відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_8 .
Ухвалою суду від 08.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання 27.02.2026 позивачка ОСОБА_1 та її представник не з`явились, представник позивачки – ОСОБА_9 подала до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримала, просила такий задовольнити. В судовому засіданні, що відбулось 10.02.2026, представник позивачки ОСОБА_9 заявлені позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві.
Відповідачі ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання 27.02.2026 не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, скерували до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали (Т. 1 а.с. 228; Т. 2 а.с. 8, 9; Т. 3 а.с. 16, 17).
Представник третьої особи Шостої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, скерував до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, при винесення рішення у справі покладався на розсуд суду.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 19.04.2005 № НОМЕР_1 , що видане на підставі розпорядженням Сихівської районної адміністрації від 19.04.2005 № 306, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,  ОСОБА_7 та  ОСОБА_5 . Загальна площа квартири становить 81,5 кв.м., квартира приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (Т. 1 а.с. 14).
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.06.2005 № 7460365 серії СВР № 161696, виданим Львівським обласним державним комунальним бюро інвентаризації та експертної оцінки, ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є власниками квартири  АДРЕСА_1 (форма власності – приватна спільна сумісна, частка – 1/1 (Т. 1 а.с. 15). Вказана інформація також підтверджується інформаційною довідкою від 25.02.2025 № 415024784 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (Т. 1 а.с. 21).
Згідно наданих суду документів, після приватизації квартири окремі співвласники квартири змінили прізвища у зв`язку з укладеннями шлюбів.
Зокрема, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 08.03.2025, після реєстрації шлюбу (актовий запис про шлюб № 320 від 23.01.2014) ОСОБА_12 змінила прізвище на « ОСОБА_13 » (Т. 1 а.с. 28). Окрім цього, згідно наданої копії сертифікату про реєстрацію шлюбу у Сполучених Штатах Америки від 17.03.2010 № В-2010-1922, ОСОБА_11 змінила прізвище на « ОСОБА_14 » (Т. 1 а.с. 229). 
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, сформованого 08.03.2025, після реєстрації шлюбу (актовий запис про шлюб № 50 від 15.03.2007) ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (Т. 1 а.с. 30).
Також встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 08.03.2025, після реєстрації шлюбу (актовий запис про шлюб № 218 від 26.07.2014) ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_15 » (Т.1 а.с. 33).
Співвласниця спірної квартири ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 27.02.2025 повторно Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1608 (Т. 1 а.с. 22).
З матеріалів витребуваної судом реєстраційної справи на нерухоме майно вбачається, що така містить копію свідоцтва про право власності на квартиру № С-03444 від 19.04.2005, виданого на підставі розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 306 від 19.04.2005, згідно якого квартира  АДРЕСА_1 передана у спільну сумісну власність п`яти особам: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (Т. 1 а.с. 147).
Також, у реєстраційній справі міститься витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на вказану квартиру зареєстровано у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 08.06.2005, реєстраційний номер об`єкта 11019602 (Т. 1 а.с. 150).
Крім того, матеріали реєстраційної справи містять технічний паспорт на квартиру та план квартири, згідно з якими квартира АДРЕСА_3 складається з чотирьох житлових кімнат та кухні, загальна площа квартири становить 81,5 кв.м, житлова площа — 50,6 кв.м, а також до квартири відноситься комора у підвалі площею 2,0 кв.м (Т. 1 а.с. 148-149). Згідно зі звітом про оцінку майна від 27.02.2025 ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 станом на дату оцінки становить 2 819 340 грн, а вартість 1/5 частки – 563 868 грн. (Т. 1 а.с. 24).
Таким чином, досліджені судом матеріали реєстраційної справи та зміст інформаційної довідки від 25.02.2025 № 415024784 підтверджують факт приватизації спірної квартири та передачі її у спільну сумісну власність п`ятьом особам без визначення часток кожного із співвласників. Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірного нерухомого майна станом на дату розгляду судом справи вказаного не спростовують.
З витребуваної судом копії спадкової справи № 287/2014, заведеної після смерті  ОСОБА_5 , встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулась у Шосту Львівську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про спадщину за законом від 10.10.2014 № 924 за померлою ОСОБА_5 , прийняла спадщину, оскільки спільно сумісно проживала і спадкодавцем, та просила видати свідоцтво про спадщину за законом на спадкове майно – 1/5 частки квартири  АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с 113зв.). Факт спільного проживання позивачки із померлою на момент смерті ОСОБА_5 підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї від 28.11.2013 (Т. 1 а.с 115зв.)
Окрім цього, у матеріалах спадкової справи містяться заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 10.10.2014, 13.10.2014, у яких останні дають свою згоду на визначення за померлою ОСОБА_5 1/5 ідеальної частини квартири  АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с. 114; зв. 123).
Як вбачається із відповіді Шостої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області № 197/02-14 від 05.03.2025, позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю у неї документу на підтвердження складу спадкового майна, зокрема свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с. 25-26).
Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд відзначає наступне.
Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Частинами першою, третьою статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Положеннями статті 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 
Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі (ст. 1233 ЦК України).
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Відповідно до підпункту 4.16 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі – Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна (підпункту 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку). При цьому, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує також інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.
За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (підпункту 4.17 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку).
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Таким чином закон визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із договорів.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч. 2 ст. 372 ЦК України).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. 
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено прийняття тільки позивачкою спадщини за померлою ОСОБА_5 .
Разом з тим, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що унеможливлює їй видачу свідоцтва про право на спадщину на частку в квартирі, позивачка, як спадкоємець, змушена звернутися до суду за захистом порушеного права.
Надаючи оцінку обґрунтованості заявленим позовним вимогам, суд, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 523/18162/16.
Так, встановивши, що спірна частка нерухомого майна (квартири) входить до складу спадщини, оскільки належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності із відповідачами, враховуючи рівність часток співвласників (по 1/5) в силу положень ч. 2 ст. 372 ЦК України, а відомості зворотного відсутні, зважаючи на відсутність у позивачки оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру, що зумовило відмову нотаріуса, та неможливість самостійно виготовити його дублікат, що в сукупності порушує її законні права та інтереси оскільки унеможливлює отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку про задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .
При цьому суд враховує також, що відповідачами позовні вимоги визнано, а відповідно, за наявності означених перешкод для оформлення позивачкою спадкових прав у нотаріальному порядку, слід застосувати такий винятковий спосіб захисту як визнання права власності на частку у нерухомому майні. 
Що стосується позовної вимоги про визначення частки позиваки у спільному майні, суд відзначає, у випадку якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, сторони не позбавлені права звернутись один до одного з позовами про виділ частки із майна. При цьому, визнання права на частку в праві спільної сумісної власності є зміною правового режиму спільної власності, а не способом його виділу в натурі. Тому визнання права на частку в праві спільної власності допускається як виняток, коли наявний між учасниками спір, неможливо провести реальний виділ спільного майна, у тому числі неподільного.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. 
За змістом частини першої статті 2 ЦПК України метою цивільного судочинства є саме ефективний захист прав та інтересів позивача. Отже, спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, – до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків.
Суд констатує, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально.
Задоволення судом позовної вимоги має, з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права), дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач.
Установивши, що частки права власності позивача, відповідачів та померлої ОСОБА_16 у спірній квартирі є рівними (по 1/5 частині спірного майна), і, що позивач просить суд здійснити визначення її частки у праві спільної сумісної власності сторін на спірну квартиру, тобто трансформувати спільну сумісну власність у спільну часткову, суд, враховуючи письмові пояснення позивачки по справі та фактичні обставини спірних правовідносин, приходить до висновку про можливість задоволення цієї позовної вимоги у спосіб визнання права власності позивачки на 1/5 частку у майні, що належить їй на праві спільної сумісної власності, із припиненням її права спільної сумісної власності на таке майно. Вказаний спосіб, з огляду на положення статті 16 ЦК України за обставин цієї цивільної справи є належним та ефективним, а також не порушуватиме прав інших співвласників майна. Наведе узгоджується із висновками Верховного Суду, що міститься у постанові 21.05.2025 у справі № 404/1436/24, які враховано судом при розгляді цієї справи.
Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 11 277,40 грн., а саме по 3 759,13 грн. з кожного.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 09.03.2026.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 10, 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, – 

ухвалив:

Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на 1/5 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 3 759,13 (три тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 13 (тридцять) копійок судового збору з кожного.
Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 273 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 09.03.2026.

Повне найменування (ім`я) учасників справи, їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивачка:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідачка: ОСОБА_3 , РНОКПП невідомий, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідачка: ОСОБА_4 , РНОКПП невідомий, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шоста Львівська державна нотаріальна контора Львівської області, ЄРДПО:26307243, адреса: м.Львів, просп. Червоної Калини, 109.

Суддя       Володимир ЖИЛА