| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 758/501/20 Суддя (судді) першої інстанції: Захарчук С.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Карпушової О.В., Ключковича В.Ю.,
при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,
за участі представника відповідача - Панькіна Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС, Державної митної служби України про перевірку законності та обґрунтованості постанови, визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС, Державної митної служби України про перевірку законності та обґрунтованості постанов, визнання протиправними та скасування постанов.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення, яким притягнуто його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил є неправомірним, порушує права та законні інтереси, при розгляді справи про адміністративне правопорушення митним органом не дотримано вимог чинного законодавства України, а постанови у справі про порушення митних правил є необґрунтованими, винесені з порушенням чинного законодавства, викладені у них обставини та підстави порушення митних правил є такими, що не відповідають дійсності, розгляд справи є неповним та необ`єктивним. Вважає, що в його діях відсутній прямий умисел, адже вся необхідна інформація для встановлення того, який саме товар, яким чином він доставлявся до декларанта заявлено до митного оформлення достовірно та в повному обсязі вказано у митній декларації №UA 100080/2019/263828. Жоден з документів, що подавалися митному органу при митному оформленні товару, як підстави для переміщення товарів, підробленими або одержаними незаконним шляхом, або такими, що містять неправдиві відомості, не визнавалися. Обставини вчинення вказаного правопорушення позивачем не підтверджуються доказами у справі про адміністративне правопорушення та наявні сумніви щодо доведеності його вини.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2025 року позов задоволено частково.
Скасовано постанову заступника начальника Київської міської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Катамадзе І.Г. № 0269/10000/19 від 19.09.2019.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Київська митниця подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апелянт вважає, що ОСОБА_1 маючи у наявності документи для підтвердження митної вартості товарів, які містять розбіжності в умовах поставки, не вчинив будь-яких дій для з`ясування вказаних обставин та для усунення зазначених розбіжностей, в тому числі шляхом проведення консультацій з органом доходів і зборів, що в свою чергу вплинуло на зменшення розміру митних платежів.
У зв`язку із цим зазначає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що саме ОСОБА_1 є декларантом ТОВ «Торговий Дім «Насіння», оскільки останнім подано до митного оформлення митну декларацію.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2025 у складі судді-доповідача Кучми А.Ю., суддів Безименної Н.В., Аліменка В.О. відкрито апеляційне провадження, встановлено строк, протягом якого учасники справи можуть подати відзив на апеляційну скаргу.
Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2026 року вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебувають у провадженні судді Кучми А.Ю., через тривалу відсутність судді у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2026, справа №758/501/20 передана судді-доповідачу - Кузьмишиній О.М.
Відповідно до наказу в.о. голови Шостого ААС від 28.07.2026 № 165 к/тм «Про відпустку» суддя Аліменко В.О. станом на 17 серпня 2026 року перебуває у відпустці. 
Також відповідно до наказу в.о. голови Шостого ААС від 01.07.2026 № 158 к/тм «Про надання відпустки без збереження заробітної плати Безименній Н.В. » суддя Безименна Н.В. станом на 17 серпня 2026 року перебуває у відпустці.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2026, справа №758/501/20 передана судді-доповідачу - Кузьмишиній О.М.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Кузьмишиної О.М. та суддів Карпушової О.В., Ключковича В.Ю. від 17.08.2026 прийнято справу №758/501/20 до свого провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
Від представника позивача до суду 14.10.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
У судове засідання на розгляд справи судом апеляційної інстанції з`явився представник апелянта. Представник позивача в судове засідання не з`явився та явку свого представника не забезпечив. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.
Керуючись приписами частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України, суд протокольною ухвалою вирішив здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 04 квітня 2019 року до зони митного контролю Київської митниці ДФС, митного поста «СХІДНИЙ» (СТЗ та MC ПАТ «КВК «РАПІД») автомобільним транспортом доставлений вантаж «мінеральні добрива», вагою брутто 82 670 кг, нетто - 76 270 кг, одержувачем якого виступало ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ».
Позивачем 04 квітня 2019 року декларантом ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» з метою здійснення митного оформлення та випуску у вільний обіг зазначених товарів подано митну декларацію типу «ІМ 40 ДЕ» № UA 100080/2019/263828, в якій товари заявлені як: «Комплексні мінеральні добрива із вмістом трьох поживних елементів азоту, фосфору і калію; азоту понад 10% в перерахунку на сухий безводний продукт: SOLDENSO GEL 22-22-22/ Солденсо Гель 22-22-22 (5л) (N-22%, Р205-22%, К2О-20%) - 18 000л SOLDENSO GEL 12-64-32 / Солденсо Гель 12-64-32 (5л) (N-12%, Р205-64%, К20-32% ) - 31 000л. Торговельна марка «ORANGE». Виробник «ORANGE SAFT S.L.». Країна виробництва «EU» та перевезення яких здійснювалося на умовах поставки, згідно з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» CIP - UA Київ.
З митною декларацією № UA100080/2019/263828 позивачем до митниці надані наступні документи: інвойс від 06 березня 2019 року без номера, виставлений компанією «CADLLER KFT» для ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ»; коносамент від 06 березня 2019 року №ARKVLC000079759, відповідно до якого відправником товарів зазначено «ORANGE SAFT S.L.», одержувачем - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ»; зовнішньоекономічний контракт від 30 листопада 2018 року №01-2018- UKR, укладений між ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» та компанією «CADLLER KFT» з додатками до нього; CMR від 02 квітня 2019 року №№ 0001. 0002, 0003, 0004; інші документи, які зазначені в гр.44 МД.
Заявлена фактурна вартість товарів за вказаним митним оформленням становила 210 300 євро, митна вартість 6 403 068,03 грн.
Під час здійснення митного контролю позивачем надано копію митної декларації країни відправлення форми ЕХ А від 01 березня 2019 року № 19ES0046111 0548189.
Відповідно вказаної декларації поставка зазначених товарів з території Іспанії на митну територію України здійснювалася на умовах поставки FOB VALENCIA ( Франко-борт), що, на думку Головного державного інспектора відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Київської міської митниці ДФС Заічка О.М., суперечило відомостям, заявленим декларантом у митній декларації №UA 100080/2019/263828 - CIP UA Київ.
Відділом контролю митної вартості товарів Київської міської митниці ДФС 10 квітня 2019 року винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA 100000/2019/200027/1, згідно з яким вартість товарів «Комплексні мінеральні добрива із вмістом трьох поживних елементів азоту, фосфору і калію; азоту понад 10% в перерахунку на сухий безводний продукт: SOLDENSO GEL 22-22-22/ Солденсо Гель 22-22-22 (5л) (N-22%, Р205-22%, К2О-20%) - 18 000л SOLDENSO GEL 12-64-32 / Солденсо Гель 12-64-32 (5л) (N-12%, Р205-64%, К20-32% ) - 31 000л. Торговельна марка «ORANGE». Виробник «ORANGE SAFT S.L.». Країна виробництва «EU» з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України становить 214 471,24 євро.
Відповідно до службової записки митного поста «Східний» від 10 квітня 2019 року №715/26-70-62-12, різниця між сумами платежів, нарахованих за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом, становить 25 400,60 грн.
Головним державним інспектором відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Київської міської митниці ДФС Заічком О.М. 12 квітня 2019 року складено протокол про порушення митних правил №0269/10000/19.
Як вбачається з постанови заступника начальника Київської міської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Катамадзе І.Г. № 0269/10000/19 від 19.09.2019 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, накладено на нього адміністративне стягнення штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 76 201,80 грн.
Згідно з постановою головного державного інспектора відділу дізнання та провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушенням митних правил та міжнародної взаємодії Департаменту запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Державної митної служби України Ніколаєвої В.П. від 26 грудня 2019 року постанову Київської міської митниці ДФС від 19 вересня 2019 року у справі про порушення митних правил № 0269/10000/19 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.
Не погоджуючись із вищевказаною постановою в справі про порушення митних правил, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 1 Митного кодексу України визначено, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
За приписами частини першої статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно частини першої, другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За змістом статті 485 Митного кодексу України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги є порушенням митних правил, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Відповідно до статті 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.
В силу статті 489 Митного кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 494 Митного кодексу України передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
У протоколі про порушення митних правил зазначається дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; прізвища та адреси свідків, якщо вони є; відомості щодо товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; інші необхідні для вирішення справи відомості.
Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.
Якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою (місце проживання або фактичного перебування).
За змістом частини першої статті 495 цього Кодексу доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Згідно статті 498 Митного кодексу України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Відповідно до п. 8 статті 4 Митного кодексу України, декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.
Згідно з частиною третьою, п`ятою статті 265 Митного кодексу України, підприємства можуть бути декларантами, за умови перебування їх на обліку в органах доходів і зборів України.
Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.
Відповідно до частини другої статті 459 Митного кодексу України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.
Згідно встановлених обставин справи, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил від 19.09.2019 №0269/10000/19 слугувало те, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією №UA100080/2019/263828 декларантом надано копію митної декларації країни відправлення форми EX A від 01.03.2019 №19ES0046111 054818 9. Відповідно до графи 20 вказаної декларації поставка зазначених товарів з території Іспанії на митну територію України здійснювалася на умовах поставки FOB VALENCIA (Франко-борт), що суперечить відомостям заявленим декларантом у митній декларації №UA100080/2019/263828 - CIP UA Київ (Фрахт/перевезення та страхування оплаченої до м. Київ). Тобто, декларантом за наявності експортної декларації від 01.03.2019 №19ES0046111 054818 9, в графі 20 якої зазначені умови поставки FOB VALENCIA, під час декларування товарів митна вартість була заявлена без включення до неї суми витрат на транспортування товарів до митного кордону України.
Колегія суддів зазначає, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, передбачає, з-поміж іншого, те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у більшому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 Митного кодексу України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості.
Тобто, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).
Відповідно, для притягнення до відповідальності, згідно зі статті 485 Митного кодексу України, має бути доведено факт заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.
Зміст статті 485 Митного кодексу України передбачає, що склад правопорушення, викладений у даній нормі, передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети в диспозиції вказаної норми свідчить про те, що зазначене правопорушення може бути вчинене лише з умисною формою вини.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №757/58377/16-а.
Так, в суді першої та апеляційної інстанції представник Київської митниці обґрунтовує оскаржувану постанову тим, що відомості зазначені в п. 20 експортної декларації від 01.03.2019 № 19ES0046111 054818 9 щодо умов поставки товарів у контейнерах №№ ARKU8455856, AMFU 8833898, GESU5836298, ARKU8424639, «FOB - VALENCIA», франко борт Валенсія, підтверджуються довіреністю від 12.03.2019 № 12, відповідно до якої керівник ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» в особі Тартасюка Г.Ф. уповноважує в особі керівника ТОВ «ВЕРТРАНС» Солтанова Д. на отримання, оформлення портового експедирування та доставки вантажу у контейнерах №№ ARKU8455856, AMFU 8833898, GESU5836298, ARKU8424639, що надійшли на адресу ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ».
На підтвердження вказаних обставин представником відповідача надано довіреність від 12.03.2019 № 12, відповідно до якої керівник ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» в особі Тартасюка Г.Ф. уповноважує в особі керівника ТОВ «ВЕРТРАНС» Солтанова Д. на отримання, оформлення портового експедирування та доставки вантажу у контейнерах №№ ARKU8455856, AMFU 8833898, GESU5836298, ARKU8424639, що надійшли в Одеській морський торговий порт на адресу ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ».
Для встановлення правомірності чи протиправності постанови Київської митниці від 19 вересня 2019 року необхідно перевірити, чи відповідає дійсним обставинам справи висновок, зроблений в оскаржуваній постанові, про те, що довіреність № 12 від 24 березня 2019 року підтверджує відомості, зазначені в МД країни відправлення №19ES00461110548189.
Враховуючи вищезазначені докази в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що вказана довіреність не є доказом, який підтверджує відомості, зазначені в митній декларації країни відправлення, а свідчить лише про те, що ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» уповноважило керівника ТОВ «ВЕРТРАНС» вчиняти дії щодо вантажу, який прибув на адресу вантажоотримувача ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ». Дана довіреність необхідна для здійснення будь-якого переміщення товару в Одеському морському торговому порту.
Під час розгляду справи суд першої інстанції правильно встановив, що доказів на підтвердження того, чиїми силами та за чий рахунок здійснювалась поставка товару до порту, його завантаження, та хто із сторін контракту оплачував страхування товару, відповідачем суду не надано.
Крім того, вирішуючи даний спір судом першої інстанції надано оцінку тим обставинам, що не надано і договорів щодо доставки вантажів, в тому числі, в контейнерах №№ ARKU8455856, AMFU 8833898, GESU5836298, ARKU8424639, укладених між ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» з ТОВ «АРКАС-Україна» чи ТОВ «ВЕРТРАНС» на підтвердження факту того, що вказані юридичні особи сплачували кошти за такі послуги/роботи або вчиняли інші дії, які б свідчили про господарські відносини з даними підприємствами.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що в зовнішньоекономічному контракт від 30 листопада 2018 року №01-2018-UKR, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» та компанією «CADLLER KFT», а також інвойсі від 06 березня 2019 року без номера, виставленого компанією «CADLLER KFT», вказано умову поставки товару - СІР Київ Україна (згідно правил Інкотерс 2010) (т.1, а.с.28, 31-37).
Більше того, як вбачається з матеріалів справи, жоден документ Київської митниці не містить інформації щодо розбіжностей, наявності ознак підробки, відсутності відомостей щодо ціни товару в документах, які подані позивачем разом із митною декларацією №UA100080/2019/263828.
Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення (звільнення від) розміру митних платежів, що свідчить про відсутність в діях позивача складу порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про порушення митних вил.
Додатково судова колегія зазначає, що в апеляційній скарзі представник наголошує та не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи про порушення митних правил відсутні документи на підтвердження того, що ОСОБА_1 є посадовою особою ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ».
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими твердженнями апелянта, оскільки в матеріалах справи містяться додаткові пояснення ОСОБА_1 від 27.05.2019 Київській митниці, в яких останній зазначає, що є декларантом ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ».
Разом із тим зазначена обставина сама по собі не свідчить про наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та не може бути безумовною і самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Так, для притягнення особи до відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України необхідним є встановлення та доведення всіх передбачених законом ознак відповідного правопорушення, зокрема вчинення особою конкретних дій, спрямованих на заявлення в митній декларації неправдивих відомостей або подання документів, що містять такі відомості, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.
Водночас апелянтом не наведено належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України.
Встановлення факту того, що ОСОБА_1 є посадовою особою ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ», не є достатнім для висновку про наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України. За таких обставин наведені доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про недоведеність складу адміністративного правопорушення та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про вчинення позивачем дій спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів апелянт суду не надав.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо протиправності прийняття заступником начальника Київської міської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Катамадзе І.Г. оскаржуваної постанови №0269/10000/19 від 19.09.2019 та наявності підстав для її скасування. 
Разом з тим, згідно вимог частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття провадження у справі про порушення митних правил.
Із прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач не просив суд закрити провадження у справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 .
Однак, згідно вимог частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, судом першої інстанції вимоги статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України не дотримані, оскільки рішення про закриття провадження у справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 не прийнято. 
Відповідно до частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Київської митниці необхідно задовольнити частково, змінити резолютивну частину рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2025 року, доповнивши абзац другий резолютивної частини рішення реченням такого змісту «та закрити провадження у справі про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 ».
Положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Київської митниці - задовольнити частково.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2025 року у справі №758/501/20 змінити в резолютивній частині, доповнивши абзац другий резолютивної частини рішення реченням такого змісту «та закрити провадження у справі про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 ».
В іншій частині рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2025 року у справі №758/501/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді О.В.Карпушова 

В.Ю.Ключкович