ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року Справа № 915/1325/25 
м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “РЕСУРСТЕХНОБУД”, вул. Грушевського Михайла, буд. 8, м. Пустомити, Львівський район, Львівська область, 81100 (код ЄДРПОУ 36621754)
до відповідача Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”, вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032 (код ЄДРПОУ 24584661) в особі Відокремленого підрозділу “Південноукраїнська атомна електрична станція”, промзона, м. Південноукраїнськ, Миколаївська обл., 55001 (код ЄДРПОУ 20915546)
про стягнення заборгованості в сумі 1 012 208, 07 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “РЕСУРСТЕХНОБУД” з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Південноукраїнська атомна електрична станція” 841 231, 66 грн. – основного боргу; 139 900, 52 грн. – інфляційних втрат; 31 075, 89 грн. – 3 % річних.
Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 12 147, 00 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2025 позовну заяву (вх. № 12853/25 від 09.09.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю “РЕСУРСТЕХНОБУД” до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Південноукраїнська атомна електрична станція” та відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” про стягнення коштів в сумі 1 012 208, 07 грн. залишено без руху.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. 

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024, від 23.07.2024 № 469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, № 478/2025 від 14.07.2025, № 793/2025 від 20.11.2025, № 40/2026 від 12.01.2026, № 342/2026 від 27.04.2026 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 4 травня 2026 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст. 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з приписами ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введення на території України воєнного стану, складну безпекову ситуацію у м. Миколаєві, і, відповідно, наявність обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, а також з урахуванням надмірного навантаження та недостатню кількість суддів в Господарському суді Миколаївської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл судових справ, з урахуванням показників часу, необхідного для розгляду справ та матеріалів (рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 26.02.2025 № 41/зп-25 та від 05.03.2025 № 46/зп-25, лист ДСА від 28.01.2025 № 15-2062/25), розгляд даної справи здійснено у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відповідно до ст. 26 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.
Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.
Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем ДП “НАЕК “Енергоатом” в особі ВП “Південноукраїнська атомна електрична станція” ДП “НАЕК “Енергоатом” умов укладеного між ТОВ “РЕСУРСТЕХНОБУД" та ДП “НАЕК “Енергоатом” в особі ВП “Південноукраїнська АЕС” договору про закупівлю № 57-09-2023 від 20.09.2023, а саме зобов`язань по оплаті за виконані роботи у порядку та строки, передбачені умовами договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 841 231, 66 грн.
За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати та 3 % річних.
Позовні вимоги обґрунтовано положеннями ст. 526, 530, 615, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України та умовами договору. 

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 14804/25 від 21.10.2025) просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування заперечень відповідач зазначає наступне. 
20.09.2023 між акціонерним товариством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська АЕС» та ТОВ «РЕСУРСТЕХНОБУД» укладений договір № 57-09-2023/1-123 01-23-08557.
Відповідач зазначає, що відповідно до умов договору позивачем було виконано роботи на суму 1 465 354, 25 грн. та оформлено акти здачі-приймання № 1 від 15.12.2023 та № 2 від 15.12.2023 на загальну суму 1 465 354, 25 грн. Відповідачем проведено оплату на суму 624 122, 59 грн.
Відповідач зазначає, що є господарюючим суб`єктом і несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. В той же час, господарська діяльність відповідача полягає у виробництві електричної енергії. Продаж останньої відбувається за чітко визначеними правилами.
АТ «НАЕК «Енергоатом», як виробник електричної енергії, виконує вимоги Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 05.06.2019, не отримуючи належних до сплати грошових коштів. У правовому полі вчиняються всі можливі дії, направлені як на виконання своїх зобов`язань перед кредиторами, так і на забезпечення сталої роботи енергосистеми в межах України.
Так, в межах судових справ № 910/11610/20, № 910/4160/20, № 910/18159/20, № 910/9911/21, які є загальнодоступними для ознайомлення на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, АТ «НАЕК «Енергоатом» стягується заборгованість за відпущену електричну енергію.
Станом на сьогодні ринок електричної енергії України перебуває в кризовому стані. Накопичена заборгованість поставила під загрозу стабільну безпечну роботу АТ «НАЕК «Енергоатом» та виконання ним своїх зобов`язань перед державою, працівниками, кредиторами, у т. ч. державними банками, та контрагентами. Наразі основна причина накопичення боргу - заборгованість ДП «Гарантований покупець» перед АТ «НАЕК «Енергоатом».
У зв`язку із значним зростанням простроченої заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед АТ «НАЕК «Енергоатом», суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії, виникла серйозна фінансова криза не платежів, що, в свою чергу, і призвело до порушення строків виконання зобов`язань з оплати за договорами, в тому числі й договору № 57-09-2023/1-123-01-23-08557 від 20.09.2023.
Посилаючись на ст. 614 ЦК України, відповідач зазначає, що вина як підстава для відповідальності філії ВП "ПАЕС" відсутня.
Відповідач зазначає, що база нарахування 3% річних та інфляційних втрат включає в себе податок на додану вартість, нарахований на вартість послуг (робіт) за Договорами.
Відповідач, посилаючись на приписи ПК України, зазначає, що податок на додану вартість - це загальнодержавний непрямий податок, який сплачується покупцем (споживачем робіт, послуг), але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (виробник, надавач послуг), тобто особа, що здійснює господарську діяльність.
Включення до бази нарахування трьох процентів річних сум податку на додану вартість послуг (робіт), нарахованих на вартість послуг (робіт), є необґрунтованим, таким що суперечить правовій природі процентів, передбачених ст. 536 та 625 ЦК України.
Індексація сум податку на додану вартість із застосуванням індексу споживчих цін ані ПК України, ані будь-яким іншим законодавчим актом України не передбачена. Таким чином, індексація сум податку на додану вартість, нарахованих на вартість послуг (робіт) за договорами, є необгрунтованою, такою, що суперечить її правовій природі, як способу захисту майнового права та інтересу, та не передбачена діючим законодавством, зокрема ПК України.
Заперечення обґрунтовані приписами ст. 536, 614, 625 ЦК України, ст. 14, 185, 198, 200, ПК України та умовами договору. 

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

На виконання Закону України "Про акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" проведено реорганізацію шляхом перетворення державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та здійснено державну реєстрацію припинення вказаної юридичної особи, а також 11.01.2024 проведено державну реєстрацію новоутвореної юридичної особи - Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та його філій.
В силу ст. 104, 108 ЦК України, ч. 6 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Закону України "Про акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1420 та Статуту товариства Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" є правонаступником усіх прав і обов`язків державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" з 11.01.2024 (дата державної реєстрації новоутвореної юридичної особи).

20.09.2023 між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі ВП «Південноукраїнська АЕС» (замовник) та ТОВ "РЕСУРСТЕХНОБУД" (виконавець) було укладено договір № 57-09-2023 (реєстраційний № НАЕК 57-09-2023/1-123-01-23-08557 від 27.09.2023) про закупівлю послуг за темою: «Ремонт та очищення дренажів ГТС Каскаду ГЕС - ГАЕС».
Відповідно до п. 17.6 договору договір набуває чинності з моменту підписання його обома сторонами та скріплення печаткою та діє до 31.12.2023.
Договір підписано та скріплено печатками сторін.
Доказів визнання недійсним або розірвання договору суду не подано.

Умовами договору сторони передбачили наступне.
Відповідно до п. 1.1 договору виконавець, в межах договірної ціни, виконує на свій ризик власними силами і засобами, якісно і у встановлений Договором термін, послуги за темою: «Ремонт та очищення дренажів ГТС Каскаду ГЕС - ГАЕС», за кодом згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010 (далі ДКПП): 43.99.
Обсяги послуг за Договором визначаються Відомістю обсягів послуг (Додаток № 4).
Відповідно до п. 1.2 договору виконавець здає, в обумовлені терміни, надані послуги замовнику, за свій рахунок усуває дефекти, що виявилися в процесі надання послуг і в межах гарантійного терміну експлуатації. Замовник зобов`язується прийняти та сплатити надані послуги.
Відповідно до п. 1.4 договору вартість Договору визначається протоколом узгодження договірної ціни (Додаток № 1).
Відповідно до п. 1.5 договору місцем виконання цього договору, зокрема, приймання результатів наданих послуг, місцем оплати наданих послуг, нарахування та сплата будь-яких санкцій за невиконання (неналежне виконання) договору, виконання будь-яких зобов`язань, пов`язаних з якістю чи своєчасністю наданих послуг є місто Южноукраїнськ, Миколаївської область, Україна.

Відповідно до п. 2.1 договору договірна ціна послуг, доручених до надання Виконавцю складає: 1 471 669, 32 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 245 278, 22 грн. 
Джерело фінансування: власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства).
Відповідно до п. 2.2 договору договірна ціна Договору є твердою (згідно п.п. 6.2-6.3 "Настанова з визначення вартості будівництва" твердою або динамічною), визначається відповідно до положень КНУ "Настанова з визначення вартості будівництва".
Відповідно до п. 2.3 договору остаточна ціна договору визначається з урахуванням фактично наданого обсягу послуг та фактичних витрат виконавця на придбання матеріальних ресурсів у порядку, визначеними умовами договору, але не може перевищувати договірної ціни, заявленої у договорі.
Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за договором виконуються наступним чином: оплата за надані послуги здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця після підписання сторонами довідки про вартість наданих послуг за формою КБ-3, складену на підставі актів виконаних будівельних робіт за формою КБ-2В протягом 180 календарних днів. Виконавець складає акти наданих послуг у відповідності до визначеного в пункті 1.1 договору коду згідно ДКПП.

Відповідно до п. 9.8 договору замовник зобов`язується прийняти від виконавця будівельні роботи та провести розрахунки на умовах даного договору.
Відповідно до п. 10.9 договору у разі невиконання або неналежного виконання однією із сторін зобов`язань за договором, винна сторона відшкодовує постраждалій стороні нанесені збитки відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п. 17.11 договору всі додатки і доповнення до цього договору є його невід`ємною частиною, а саме:
- Додаток № 1 - Протокол узгодження договірної ціни; 
- Додаток № 2 - Договірна ціна з додатками; 
- Додаток № 3 - Графік надання послуг; 
- Додаток № 4 - Відомість обсягів послуг.

Додатком № 1 до договору "Протокол узгодження договірної ціни до Договору № 57-09-2023 на надання послуг по темі: "Ремонт та очищення дренажів ГТС Каскаду ГЕС-ГАЕС" сторонами досягнуто згоди про величину договірної ціни на надання послуг у розмірі 1 226 391, 10 грн., окрім того ПДВ 20 % 245 278, 22 грн. Загальна сума договору 1 471 669, 32 грн.
Додатком № 2 до договору «Договірна ціна» сторони погодили, що загальна вартість робіт та послуг «Водопровідні та санітарно-технічні роботи» складає 1 471 669, 32 грн. з ПДВ. Вид договірної ціни: тверда. 
Додатком № 3 до договору «Графік надання послуг» сторони погодили графік і строки виконання робіт підрядником, а саме: закінчення виконання робіт 15.12.2023.

До матеріалів справи позивачем також долучено:
- Пояснювальну записку «Водопровідна та санітарно-технічні роботи (Ремонт та очищення дренажів ГТС Каскаду ГЕС-ГАЕС). РПЗ – 7.24»;
- Розрахунки № 1-4. Прямі витрати і загальновиробничі витрати: будівельні роботи / монтажні роботи, тис.грн.;
- Локальний кошторис на будівельні роботи № 04-01-01/1 на Ремонт та очищення дренажів ГТС Каскаду ГЕС-ГАЕС (ТГАЕС) Водопровідна та санітарно-технічні роботи (Ремонт та очищення дренажів ГТС Каскаду ГЕС-ГАЕС). РПЗ – 7.24;
- Локальний кошторис на будівельні роботи № 04-01-02/2 на Ремонт та очищення дренажів ГТС Каскаду ГЕС-ГАЕС (ТГАЕС) Водопровідна та санітарно-технічні роботи (Ремонт та очищення дренажів ГТС Каскаду ГЕС-ГАЕС). РПЗ – 7.24;
- Підсумкова відомість ресурсів; 
Загальновиробничі витрати до об`єкту 04-01. Водопровідна та санітарно-технічні роботи (Ремонт та очищення дренажів ГТС Каскаду ГЕС-ГАЕС). РПЗ – 7.24.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи (ремонт та очищення дренажів) на загальну суму 1 465 354, 25 грн. з ПДВ, що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) та актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в), а саме:
- Довідкою № 1 від 15.12.2023 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2023 на суму 1 341 231, 66 грн., в т.ч. ПДВ 223 538, 61 грн. (форми КБ-3) та Актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 15.12.2023 (за грудень 2023) на суму 1 341 231, 66 грн., в т.ч. ПДВ 223 538, 61 грн. (форми КБ-2в);
- Довідкою № 2 від 15.12.2023 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2023 на суму 124 122, 59 грн., в т.ч. ПДВ 20 687, 10 грн. (форми КБ-3) та Актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 від 15.12.2023 (за грудень 2023) на суму 124 122, 59 грн., в т.ч. ПДВ 20 687, 10 грн. (форми КБ-2в).
Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) та акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) підписано та скріплено представникам сторін без зауважень.

Судом встановлено, що відповідачем частково проведено оплату за виконані роботи на загальну суму 624 122, 59 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями та банківською випискою, а саме:
- банківська виписка по рахунку UA 953253650000002600001131875 станом на 30.03.2024, відповідно до якої 20.03.2024 було проведено платежі на суму 124 122, 59 грн. та 500 000, 00 грн.;
- платіжна інструкція № АЕС/1339 від 20.03.2024 на суму 124 122, 59 грн. з призначенням платежу "ЗУ922 Пот ремонт БМР зг Д. 1-123-01-23-08557, 27.09.2023, (57-09-2023, 20.09.2023), акт 2 від 15.12.2023 г., Пр.2003 АКТ-236362 від 15.12.2023 г., в т.ч. ПДВ 20 % 20 687, 10 грн.";
- платіжна інструкція № АЕС/1340 від 20.03.2024 на суму 500 000, 00 грн. з призначенням платежу "ЗУ922 Пот ремонт БМР зг Д. 1-123-01-23-08557, 27.09.2023, (57-09-2023, 20.09.2023), акт 1 від 15.12.2023 г., Пр.2003 АКТ-236364 від 15.12.2023 г., в т.ч. ПДВ 20 % 83 333, 33 грн.".

Отже, відповідачем повністю проведено оплату за виконані роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 від 15.12.2023 (за грудень 2023) на суму 124 122, 59 грн. з ПДВ.
Водночас, відповідачем частково в сумі 500 000, 00 грн. повністю проведено оплату за виконані роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 15.12.2023 (за грудень 2023) на суму 1 341 231, 66 грн. з ПДВ.
Заборгованість відповідача перед позивачем становить 841 231, 66 грн. (1 341 231, 66 грн. - 500 000, 00 грн.).

Станом на дату розгляду справи суду не подано доказів сплати відповідачем позивачу грошових коштів за договором по акту № 1 в сумі 841 231, 66 грн., що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення суми основного боргу, а також нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п. 5.11-5.13 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).
Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

4.1. Правове регулювання договірних правовідносин.

В силу положень ст. 11, 202, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (господарського зобов`язання), яке (зобов`язання) в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України (тут і далі по тексту судового рішення в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошове зобов`язання – це зобовязання по сплаті певної грошової суми, яке припиняється шляхом його належного виконання.
За змістом ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Грошові зобов`язання можуть передбачати передачу грошей як предмета договору або їх сплату як ціни договору, зокрема, сплату вартості предмета договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова об`єднаної палати КЦС ВС від 01.03.2021 № 180/1735/16-ц (61-18013сво18)).

Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18 наголошував на тому, що:
"…Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.
У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.
Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.
Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них".
Подібні висновки викладено у постанові КГС ВС від 25.04.2023 у справі № 911/950/16 (911/3488/20), у постанові ОП КЦС ВС від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, у постанові КЦС ВС від 03.03.2021 у справі № 522/799/16-ц.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

4.2. Правове регулювання договору підряду.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Відповідно до ч. 1 ст. 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.
До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.
Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами.
Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника.
Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання (постанови КГС ВС від 21.01.2022 у справі № 925/1545/20, від 25.06.2020 у справі № 910/4926/19, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17).

4.3. Правове регулювання відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови ВП ВС від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

Суд може зменшити розмір процентів річних у кожному конкретному випадку з урахуванням таких підтверджених обставинами справи підстав, зокрема, як дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу тощо, а також дотримуючись принципів розумності, справедливості, пропорційності та балансу між інтересами боржника і кредитора.
Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.
Розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), - це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, не підлягає зменшенню судом.
Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони входять до складу грошового зобов`язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат (п. 156-159 постанови ВП ВС від 02.07.2025 у справі № 903/602/24).

V. ВИСНОВКИ СУДУ.

Як встановлено судом вище, 20.09.2023 між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі ВП «Південноукраїнська АЕС» (замовник) та ТОВ "РЕСУРСТЕХНОБУД" (виконавець) було укладено договір № 57-09-2023 (реєстраційний № НАЕК 57-09-2023/1-123-01-23-08557 від 27.09.2023) про закупівлю послуг за темою: «Ремонт та очищення дренажів ГТС Каскаду ГЕС - ГАЕС», відповідно до умов якого виконавець, в межах договірної ціни, виконує на свій ризик власними силами і засобами, якісно і у встановлений Договором термін, послуги за темою: «Ремонт та очищення дренажів ГТС Каскаду ГЕС - ГАЕС», за кодом згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010 (далі ДКПП): 43.99, а замовник зобов`язується прийняти від виконавця будівельні роботи та провести розрахунки на умовах даного договору (п. 1.1, п. 9.8 договору).
Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи (поточний ремонт та очищення) на загальну суму 1 465 354, 25 грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) за грудень 2023 та актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за грудень 2023, які підписано та скріплено печатками сторін без зауважень. 
Як зазначено судом вище, виконані роботи по акту № 2 від 15.12.2023 повністю оплачені відповідачем в сумі 124 122, 59 грн., а роботи по акту № 1 від 15.12.2023 на суму 1 341 231, 66 грн. в т.ч. ПДВ 223 538, 61 грн. оплачено відповідачем 20.03.2024 частково в сумі 500 000, 00 грн. 
Отже, заборгованість (основний борг) відповідача перед позивачем становить 841 231, 66 грн. (1 341 231, 66 грн. - 500 000, 00 грн.).
В силу умов п. 4.1 договору оплата проводиться протягом 180 календарних днів після після підписання сторонами довідки про вартість наданих послуг за формою КБ-3, складеної на підставі актів виконаних будівельних робіт за формою КБ-2В.
Отже, в силу умов п. 4.1 договору та ст. 253, 530 ЦК України оплата за виконані роботи по Акту № 1 від 15.12.2023 повинна була бути здійснена в період з 16.12.2023 по 12.06.2024 (включно). З 13.06.2024 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання. 
Суду не подано доказів проведення відповідачем остаточного розрахунку за виконані та прийняті роботи (послуги з ремонту та очищення) на сумі 841 231, 66 грн., строк оплати яких настав в силу умов п. 4.1 договору, ст. 253, 530, 629, ч. 4 ст. 882 ЦК України, як і не спростовано факту наявності заборгованості. Крім того, судом враховано, що у відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив факт виконання та прийняття робіт за актами № 1 та № 2 від 15.12.2023.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості за виконані та прийняті роботи в сумі 841 231, 66 грн.
В зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання з оплати за виконані роботи позивачем нараховано відповідачу 3 % річних та інфляційні втрати.
Так, позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати в сумі 139 900, 52 грн. за період з червня 2024 по липень 2025 (включно), а також 3 % річних в сумі 31 075, 89 грн. за період з 13.06.2024 по 05.09.2025.
Перевіривши нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що 3 % річних та інфляційні втрати нараховано арифметично правильно, відповідно до фактичних обставин справи та вимог законодавства (ст. 625 ЦК України). Дефляцію враховано.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 139 900, 52 грн. та 3 % річних в сумі 31 075, 89 грн. 
Щодо посилань відповідача на відсутність його вини у несвоєчасній оплаті робіт (ст. 614 ЦК України), та, як наслідок, і про відсутність підстав для покладання на нього відповідальності за таке прострочення, то суд зазначає наступне. 
За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Отже, у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (статті 607 ЦК України) або на відсутність вини (стаття 614, 617 ЦК України чи статті 218 ГК України) (аналогічний висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 24.10.2023 у справі № 910/18566/21, від 25.06.2020 у справі № 910/4926/19, від 30.03.2020 у справі №910/3011/19, від 27.03.2024 у справі № 910/7717/23).
Укладаючи договір, що є підставою позову, сторони чітко, на власний розсуд, погодили умови проведення розрахунків і не ставили їх в залежність від інших обставин, аніж настання строку виконання. 
Щодо посилань відповідача на неправильне визначення позивачем бази нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки база нарахування включає в себе податок на додану вартість, нарахований на вартість послуг (робіт), то суд зазначає наступне. 
Відповідно до ПК України (п. 14.1.71 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 ПКУ), якщо інше не передбачено законодавством, будь-яка договірна ціна товарів, робіт чи послуг (яка і формує основний борг) вже включає в себе ПДВ (податок на додану вартість) за ставкою 20%. Сторони в договорі також погодили та передбачили, що договірна ціна (вартість договору) включає ПДВ (п. 2.1 договору), а замовник зобов`язаний сплатити на користь виконавця вартість виконаних робіт / послуг на підставі довідок форми КБ-3 та актів виконаних будівельних робіт за формою КБ-2В, які включають суму ПДВ (п. 4.1, п. 9.8 договору). Отже, зобов`язання відповідача з оплати за виконані роботи / послуги на підставі договору є основним зобов`язанням (грошовим зобов`язанням), яке виникло перед позивачем в площині договірних господарських (цивільних) правовідносин, а за прострочення виконання грошового зобов`язання законом (ст. 625 ЦК України) передбачена відповідальність у виді нарахування 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки ПДВ входить до ціни товару або послуги і є невіддільною частиною грошового зобов`язання, індекс інфляції та 3 % річних нараховується на всю суму, яку має сплатити боржник кредитору. Отже, суд дійшов висновку, що позивач правомірно відповідно до вимог закону (ст. 625 ЦК України) здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, виходячи з суми заборгованості (основного боргу) за актом № 1 від 15.12.2023.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. 

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Позивачем відповідно до платіжної інструкції № 4086 від 05.09.2025 під час звернення до суду із даним позовом сплачено судовий збір в сумі 12 147, 00 грн.
При цьому, позовну заяву подано позивачем в електронній формі через підсистему "Електронний суд".
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Судом встановлено, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру про стягнення коштів в загальній сумі 1 012 208, 07 грн., судовий збір з якої має становити 12 146, 50 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України “Про судовий збір” сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом
Таким чином, за клопотанням позивача судом може бути вирішено питання про повернення з Державного бюджету України судового збору в розмірі 0, 50 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України в розмірі 12 146, 50 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”, вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032 (код ЄДРПОУ 24584661) в особі Відокремленого підрозділу “Південноукраїнська атомна електрична станція”, промзона, м. Південноукраїнськ, Миколаївська обл., 55001 (код ЄДРПОУ 20915546) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю “РЕСУРСТЕХНОБУД”, вул. Грушевського Михайла, буд. 8, м. Пустомити, Львівський район, Львівська область, 81100 (код ЄДРПОУ 36621754):
- 841 231, 66 грн. (вісімсот сорок одна тисяча двісті тридцять одна грн. 66 коп.) – основного боргу
- 139 900, 52 грн. (сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот грн. 52 коп.) - інфляційних втрат;
- 31 075, 89 грн. (тридцять одна тисяча сімдесят п`ять грн. 89 коп.) - 3 % річних;
- 12 146, 50 грн. (дванадцять тисяч сто сорок шість грн. 50 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.
Повне рішення складено 21.07.2026

Суддя Е.М. Олейняш