Справа № 343/726/26 
Провадження № 22-ц/4808/1318/26 
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М. 
Суддя-доповідач Мальцева 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мальцевої Є.Є.
суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М., 
секретар Кузів А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Долинського районного суду від 05 травня 2026 року, постановлену в складі судді Андрусів І.М. в м. Долина у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гошовського Віталія Вікторовича, про зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року ОСОБА_1 звернувся в суд з скаргою на рішення та дії головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гошовського В.В..
Скарга мотивована тим, що ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2025, забезпечено позов шляхом: 1) заборони відчуження та розпорядження земельними ділянками: кадастровий номер 2622010100:01:014:0087, площею 1,9236 га; кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, площею 0,7526 га.; 2) заборони проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці, площею 0,7526 га, кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, поза межами площі наявного на ній нерухомого майна.
На підставі даної ухвали суду було відкрито виконавче провадження №78962173 від 28.08.2025, на виконання якого державним виконавцем Гошовським В.В. було доведено до відома боржниці ОСОБА_2 резолютивну частину ухвали суду про забезпечення позову та 09.09.2025 закінчено виконавче провадження. 09 вересня 2025 року головним державним виконавцем Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гошовським В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 78962173 з примусового виконання ухвали № 343/1528/25 від 19.08.2025 року, оскільки боржнику ОСОБА_2 на виконання вимог ч. 4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» доведено до відома резолютивну частину ухвали. Фактично відомості про накладену заборону (обтяження) в реєстрі відсутні, тобто ухвала суду від 19.08.2025 року не виконана. Зазначає, що не накладення арешту на виконання ухвали суду про забезпечення позову, в частині заборони відчуження та розпорядження даними земельними ділянками, порушує його права, як сторони виконавчого провадження. 
Стосовно пропущення строку на подання даної скарги зазначає, що ним такі пропущено із поважних причин, оскільки скарга перебувала на розгляді Долинського районного суду ухвала від 29 листопада 2025 року у справі №343/2366/25, ухвала від 05 грудня 2025 року у справі №343/2396/25, в подальшому строки на звернення до суду поновлено). Про постанову про закінчення виконавчого провадження його стало відомо лише 05.12.2025 і з огляду на те, що його скарга стосовно неправомірності дій виконавця переглядалась і в апеляційній інстанції.
Просивпоновити строки на подання скарги на постанову про закінчення виконавчого провадження № 78962173 з примусового виконання ухвали № 343/1528/25 від 19.08.2025 року; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 78962173 з примусового виконання ухвали № 343/1528/25 від 19.08.2025 року від 09 вересня 2025 року винесеної головним державним виконавцем Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гошовським В.В.; зобов`язати головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гошовського В.В. вчинити дії направлені на реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням в частині заборони відчуження та розпорядження земельними ділянками: кадастровий номер 2622010100:01:014:0087, площею 1,9236 га; кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, площею 0,7526 га; заборони проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці, площею 0,7526 га, кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, поза межами площі наявного на ній нерухомого майна

Ухвалою Долинського районного суду від 05 травня 2026 року скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гошовського В. В. задоволено частково.
Поновлено стягувачу ОСОБА_1 строк на подання скарги на дії державного виконавця.
Скасовано постанову головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Гошовського Віталія Вікторовича про закінчення виконавчого провадження №78962173 від 09.09.2025.
Зобов`язано головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Гошовського Віталія Вікторовича провести виконавчі дії у виконавчому провадженні №78962173 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись із даною ухвалою суду, Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано–Франківської області Івано–Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Долинського районного суду від 05 травня 2026 року скасувати та відмовити у задоволенні скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за змістом ухвали Долинського районного суду від 19 серпня .2025 року в справі №343/1528/25 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у якій він просив накласти арешт на земельні ділянки та заборонити землекористувачам здійснювати будівництво. реконструкцію нерухомого майна на вказаних земельних ділянках задоволено частково. Заборонено відчуження та розпорядження земельними ділянками: кадастровий номер 2622010100:01:014:0087, площе 1,9236 га, - кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, площею 0,7526 га. а також заборонено проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці площею, 0,7526 га, кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, поза межами площі наявного на ній нерухомого майна. При цьому, задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив із того, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки є надмірним та створить перешкоди у користуванні ділянками особам, які на законних підставах ними володіють та користуються, сплачують орендну плату. Таким чином накладення арешту на вказані об`єкти не було здійснено, а забезпечено позов шляхом заборонено відчуження та розпорядження земельними ділянками. Судом при забезпеченні позову враховано ризик відчуження чи іншого розпорядження спірними ділянками, а також здійснення на них будівництва. що може істотно ускладнювати або зробити неможливим виконання можливого рішення сулу та призвести до зміни їх правового та фактичного стану.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання представник Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. 
ОСОБА_1 та його представник адвокат Хоптій М.В. апеляційну скаргу заперечили, вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гошовського В.В. перебувало виконавче провадження №78962173 (а.с. 12) з примусового виконання ухвали Долинського районного суду Івано- Франківської області від 19.08.2025, справа №343/1528/25, якою забезпечено позов шляхом: 1) заборони відчуження та розпорядження земельними ділянками: кадастровий номер 2622010100:01:014:0087, площею 1,9236 га; кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, площею 0,7526 га.; 2) заборони проведення будь - яких будівельних робіт на земельній ділянці, площею 0,7526 га, кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, поза межами площі наявного на ній нерухомого майна.
Державним виконавцем Гошовським В.В. на виконання вказаного рішення суду у порядку ч. 4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» доведено до відома боржниці ОСОБА_2 зміст резолютивної частини ухвали суду від 19.08.2025, справа №343/1528/25. 
09.09.2025 постановою закрито виконавче провадження (а.с. 13).
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 25.11.2025 року даних про заборони відчуження земельних ділянок кадастровий номер 2622010100:01:014:0087, площею 1,9236 га; кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, площею 0,7526 га не міститься (а.с. 16, 17-19). 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19.03.2026 у справі 343/15/26 визнано неправомірними дії державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гошовського В.В., пов`язані з виконанням ухвали суду від 19.08.2025у, що стосуються заборони відчуження та розпорядження земельними ділянками, площею 1,9236 га, кадастровий номер: 2622010100:01:014:0087, та площею 0,7526 га, кадастровий номер: 2622010100:01:014:0088 (а.с. 22-24).

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що виконавчі документи, які полягають у забороні відчуження нерухомого майна, виконуються за правилами накладення арештів на це майно. Оскільки державним виконавцем Гошовським В.В. в межах виконавчого провадження №78962173 із примусового виконання ухвали суду від 19.08.2025 не проведено всіх дій, направлених на виконання заборони відчуження та розпорядження щодо двох земельних ділянок із внесенням запису у відповідні розділи Державного реєстру прав про обтяження речових прав на нерухоме майно, тому постанова останнього про закінчення виконавчого провадження від 09.09.2025 є неправомірною. Разом з тим суд відмовив у вимогах скарги про зобов`язання державного виконавця вичиняти дії щодо виконання заборони суду проведення будь-яких будівельних робіт, оскільки виконавець вжив всі необхідні дії в порядку ч.4 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження». 

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною першої статті 157 ЦПК України визначено, що ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Положеннями статті 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 серпня 2025 року Долинським районним судом винесено ухвалу про забезпечення позову у справі №343/1528/25, якою заборонено відчуження та розпорядження земельними ділянками: кадастровий номер 2622010100:01:014:0087, площею 1,9236 га; та кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, площею 0,7526 га; заборонено проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці, площею 0,7526 га, кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, поза межами площі наявного на ній нерухомого майна.
28 серпня 2025 року Долинським відділом державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 78962173 з виконання вказаної вище ухвали.
Відповідно до акту державного виконавця від 29 серпня 2025 року на виконання ухвали Долинського районного суду від 19 серпня 2025 року, головним державним виконавцем Гошовським В.В.  за участю понятих 29 серпня 2025 зачитано та доведено до відома боржника ОСОБА_2 резолютивну частину ухвали № 343/1525/25 , виданої 19 серпня 2025 року Долинським районним судом, про заборону відчуження та розпорядження земельними ділянками: кадастровий номер 2622010100:01:014:0087, площею 1,9236 га; кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, площею 0,7526 га, а також заборону проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці, площею 0,7526 га, кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, поза межами площі наявного на ній нерухомого майна.(а.с.80)
09 вересня 2025 року головним державним виконавцем Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гошовським В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання ухвали № 343/1528/25 від 19 серпня 2025 року, оскільки у боржнику ОСОБА_2 на виконання вимог частини четвертої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»  доведено до відома резолютивну частину ухвали, про що складено акт. (а.с.13) 
Однак заходи забезпечення позову як арешт майна та заборони на віддчуження майна мають про різну правову природу.
Арешт майна - це накладання заборони на право розпоряджатися майном із метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна; заборона на відчуження майна - перешкода у вільному розпорядженні майном. Арешт майна та заборона відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, які за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном.
Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19.
Посилання заявника в скарзі на те, що виходячи із змісту ухвали суду про забезпечення позову, а саме заборони відчуження та розпорядження земельними ділянками, фактично є підстави необхідності внесення державним виконавцем таких відомостей до реєстрів обтяжень, та є необхідність у застосуванні п. 8 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Ухвалою Долинського районного суду від 19.08.2025 заяву ОСОБА_1 задоволено частково та забезпечено позов шляхом заборони відчуження та розпорядження земельними ділянками. 
Колегія суддів зауважує, що відповідно до п.8 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.
Згідно з п.4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: 4) обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості: у тому числі заборона відчуження та/або користування; арешт; іпотека та ряд інших обтяжень.
Разом з тим, як передбачено положеннями ч.1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний, приватний виконавець є державним реєстратором тільки у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону. 
Арешт земельних ділянок, як спосіб забезпечення позову ухвалою суду, яка перебувала на виконанні у державного виконавця, не застосовано.
Отже, у державного виконавця нема законних повноважень для державної реєстрації заборони відчуження та/або користування нерухомого майна. 

Неможливо погодитися із доводами заявника про те, що постанова апеляційного суду від 19 березня 2026 року у справі №343/15/26 має преюдиційне значення для вирішення даної скарги, оскільки вказана постанова винесена за результатом скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, при цьому заявник не оскаржував постанову про закриття виконавчого провадження. (а.с.22-26). 
Більш того, в ухвалі Верховного Суду від 02 червня 2026 року у справі № 343/16/26 провадження № 61-6788ск26, винесеної за результатами перегляду постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 27 квітня 2026 року за аналогічною за змістом скаргою ОСОБА_1 на дії іншого державного виконавця в цій же справі у зв`язку із невнесенням виконавцем відомостей в реєстр обтяжень про заборону відчуження земельних ділянок, зазначено, що суд, відмовивши в задоволенні такої скарги, правильно застосував норми права. Оскільки висновок суду був очевидно правильним, Верховний суд відмовив у відкритті касаційного провадження.
Статтею 263 ЦПК України При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Суд першої інстанції також не встановлював, чи внесені в Єдиний державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомості   про обтяження спірних земельних ділянок, обмежившись посиланнями заявника на те, що станом на 25.11.2025 року таких даних не було. 
Перевіряючи доводи скарги, колегія суддів з`ясувала, що за заявою стягувача ОСОБА_1 ще 13.01.2026 року - до звернення до суду з даною скаргою - державний реєстратор вніс відомості в Держаний реєстр речових прав на нерухоме майно про відповідне обтяження – заборону відчуження спірних земельних ділянок на підставі ухвали суду від 19.08.2025 року. 
Отже, доводи заявника щодо порушення його прав у зв`язку із фактичним невиконанням виконавцем дій щодо заборони відчуження та розпорядження спірними земельними ділянками, на що вказує відсутність відомостей про накладене обтяження у державних реєстрах, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції не накладав арешт на нерухоме майно. Тому колегія суддів вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
Також необхідно зауважити , що суд першої інстанції відмовив в задоволенні скарги в частині зобов`язання державного виконавця вчинити дії щодо заборони проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці, кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, площею 0,7526 га, поза межами площі наявного на ній нерухомого майна, оскільки виконавцем було вжито всіх необхідних дій в порядку ч. 4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», а саме доведено до відома боржниці ОСОБА_2 резолютивну частину рішення суду від 19.08.2025.
Однак колегія суддів не може повністю погодитися із таким висновком, оскільки скарга ОСОБА_1 про бездіяльність державного виконавця містить вимоги саме про зобов`язання державного виконавця вчинити дії, направлені на реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням в частині не тільки заборони відчуження та розпорядження земельними ділянками, кадастрові номери: 2622010100:01:014:0087, площею 1,9236 га, 2622010100:01:014:0088, площею 0,7526 га, але і заборони проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці, кадастровий номер 2622010100:01:014:0088, площею 0,7526 га, поза межами площі наявного на ній нерухомого майна.
З аналізу вищенаведених норм Закону України «Про виконавче провадження» і статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається , що заборона проведення будівельних робіт на земельній ділянці не відноситься до обтяжень, які підлягають державній реєстрації. 
Тому висновок суду про те, що в задоволенні скарги в цій частині необхідно відмовити у зв`язку з відсутністю порушень державним виконавцем тільки норм Закону України «Про виконавче провадження» є неповним, винесеним з порушенням норм матеріального права. 

Згідно з п.4 ч.1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про скасування оскарженого судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні скарги. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українизадовольнити. 
Ухвалу Долинського районного суду від 05 травня 2026 рокускасувати та відмовити у задоволенні скарги  ОСОБА_1 на постанову про закінчення виконавчого провадження від 09 вересня 2025 року головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано–Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гошовського Віталія Вікторовича та у вимогах зобов`язати державного виконавця провести певні дії. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 27 липня 2026 року. 

Судді Є.Є. Мальцева

В.А.Девляшевський 

В.М.Луганська