Справа № 459/2579/26 
Провадження № 2/459/1092/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
10 вересня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області 
в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.
з участю секретаря судового засідання Фецан Ю. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № №V03.928.75169 від 10.06.2016 в розмірі 38981,71 грн, з яких: 26577,10 грн – заборгованість за тілом кредиту, 12135,69 грн – заборгованість за процентами, 268,92 грн – заборгованість за комісією, а також сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №V03.928.75169, відповідно до умов якого Відповідачу було надано споживчий кредит, а Відповідач зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості). Зазначає, що Банк свої зобов`язання за договорами виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору, однак Відповідач користуючись коштами наданими йому Банком не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання - не вносив платежі, передбачені умовами Договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов Договору у Відповідача утворилася заборгованість за вищезазначеним договором. У зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату подання позову заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором №V03.928.75169 від 10.06.2016 становить 38981,71 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту – 26577,10 грн; заборгованість за процентами – 12135,69 грн; заборгованість за комісією – 268,92 грн. 
Вказує, що 26.11.2020 року АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу №12/84. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Ідея Банк», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №V03.928.75169 від 10.06.2016.
З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості за вищевказаним договором, понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 30.06.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд.
Представник позивача подав клопотання у якому просив справу розглядати у його відсутності, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач у судові засідання, призначені на 29.07.2026, 09.09.2026 не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про розгляд даної справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які містяться в матеріалах справи та які повернулися на адресу суду з особистим підписом про вручення та з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідач не подавала, про причини неявки не повідомляла. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. 
Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. 
Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомленою про розгляд справи належним чином. 
Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. 
Судом встановлено, що 10.06.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №V03.928.75169.
Згідно з п.1.1. вищевказаного Договору, банк надає позичальникові кредит на поточні потреби, в сумі 37344 грн, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору.
Відповідно до п.1.2. Договору банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 48 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника вказаний в п.1.7. Договору.
Згідно п.1.3. Договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти за ставкою 150000% річних від неповернутої суми кредиту. Процентна ставка є фіксованою і не може збільшуватися без попереднього повідомлення та погодження позичальника.
Відповідно до п.1.5. Договору, за обслуговування кредитної заборгованості банком позичальник сплачує фіксовану щомісячну плату в розмірі 0,0200 % від початкової суми кредиту.
П. 6 Договору є графік щомісячних платежів за кредитним договором. За змістом цього графіка, позичальник зобов`язався погашати кредит 48 щомісячними внесками у період з 10.07.2016 року по 10.06.2020 року, кожен розміром 1046 грн. 78 коп. (останній внесок 10.06.2020 року - 1041 грн. 82 коп.), із визначеним у графіку розподілом кожного внеску між тілом кредиту, процентами та комісією; щомісячні внески підлягали сплаті на транзитний рахунок № НОМЕР_1 . 
Позичальник погодився з умовами кредитування, особисто підписавши кредитний договір, а також згоду-дозвіл на обробку персональних даних.
Банк свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується ордером-розпорядженням про видачу коштів за кредитним договором № №V03.928.75169 від 10.06.2016 року та випискою по рахунку № НОМЕР_1 , згідно з якою 13.06.2016 року здійснено видачу кредиту у сумі 37344 грн. 00 коп., призначення платежу: видача кредиту, згідно кредитного договору №V03.928.75169 від 10.06.2016.
Із виписки по транзитному рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по 26.11.2020 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 лише частково та з порушенням визначених графіком щомісячних внесків строків виконувала взяті на себе зобов`язання, здійснюючи платежі загальною сумою 17 916 грн. 05 коп. у період з 13.07.2016 року по 08.12.2017 року, які зараховувались у погашення тіла кредиту, процентів та комісії, у тому числі й простроченої заборгованості, після чого будь-які платежі на виконання умов кредитного договору від неї припинили надходити.
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №V03.928.75169 від 10.06.2016, виданою АТ «Ідея Банк», заборгованість відповідача становить 38981 грн. 71 коп., з яких: заборгованість за основним боргом - 26577 грн. 10 коп.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками – 12 135 грн. 69 коп.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 268 грн. 92 коп. 
26.11.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (позивачем у справі) був укладений Договір факторингу №12/84, відповідно до умов якого від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за Кредитним договором №V03.928.75169 від 10.06.2016 року, що укладений між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 . 
Згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №12/84 від 26.11.2020 року, від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за Кредитним договором №V03.928.75169 від 10.06.2016 року в сумі 38981,71 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 12135,69 грн; заборгованість за відсотками 12135,69 грн.; заборгованість за комісіями 268,92 грн. 
На виконання Договору факторингу №12/84 від 26.11.2020 ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» оплатило АТ «Ідея Банк» 3102412,74 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №20281 від 26.11.2020.
08.06.2026 позивач скерував відповідачу досудову вимогу за вих.№20236894, якою повідомив про перехід права вимоги до нього за договором факторингу та з вимогою негайно погасити заборгованість за Кредитним договором №V03.928.75169 від 10.06.2016 в сумі 38981,71 грн.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані наступними нормами права.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
У відповідності до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.
Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В статті 610 ЦК України, зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
У відповідності до частини першої статті 516 ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
Враховуючи вищенаведені положення закону та встановлені судом фактичні обставини справи, з огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 в порушення умов вищевказаного договору належним чином своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та процентів передбачених договором, не виконує, внаслідок чого має заборгованість, яка в добровільному порядку відповідачем не погашена, беручи до уваги те, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача як боржника за вказаним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за основною сумою боргу, та відсотками є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в цій частині, а саме: за Кредитним договором №V03.928.75169 в розмірі 38712,79 грн, з яких: 26577,10 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 12135,69 грн - сума заборгованості за відсотками.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованої комісії за обслуговування кредиту за Кредитним договором №V03.928.75169 у розмірі 268,92 грн, то суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити, з огляду на таке.
Так, згідно п.1.5. кредитного договору №V03.928.75169, за обслуговування кредитної заборгованості банком позичальник сплачує фіксовану щомісячну плату в розмірі 0,0200 % від початкової суми кредиту.
Згідно п.2.1. Договору, Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 48 щомісячних включно до 10 числа/дня кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів.
У справі, яка розглядається, кредитний договір №V03.928.75169 сторони уклали 10.06.2016, тобто до набрання чинності (10 червня 2017 року) Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року.
Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2016 року) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 9 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшов висновку про те, що умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року.
У постанові від 31 липня 2025 року у справі №199/441/21 (провадження №61-9002св23) Верховний Суд вказав, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що діяла на момент укладення спірного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення комісії за обслуговування кредиту з відповідача за Кредитним договором №V03.928.75169 у розмірі 268,92 грн.
Також, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду копії таких документів: договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025; акту №1306 наданих послуг від 08.06.2026; детального опису наданих послуг до акту №1306 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025; ордеру виданого на ім`я адвоката Усенко М.І.; довідки про укладення Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025.
Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 
Враховуючи часткове задоволення позову, керуючись положенням ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2644,03 грн судового збору згідно з таким розрахунком: 38712,79 (сума задоволених позовних вимог)*100/38981,71 (сума заявлених позовних вимог) = 99,31 % (частина задоволених позовних вимог); 2662,40*99,31 %/100%= 2644,03 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-й поверх, м.Львів) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №V03.928.75169 від 10.06.2016 у розмірі 38712,79 грн, з яких: 26577,10 грн – заборгованість за тілом кредиту, 12135,69 грн – заборгованість за процентами.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2644,03 грн судового збору. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 5000,00 грн витрат на правову допомогу. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повне рішення складено 10.09.2026. 

Суддя: М. Д. Новосад