Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4898/26 
Провадження № 3/279/1278/26 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" серпня 2026 р.         м. Коростень

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Івашкевич О.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванчиці Зарічненського району Рівненської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 19.06.1999 року Рокитнівським РВ УМВС України в Рівненській області, особи з інвалідністю другої групи загального захворювання,
за ч.1 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

28.07.2026 року до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.
З урахуванням вимог ч.2 ст.277 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був призначений на 10 год. 30 хв. 07.08.2026 року.
Про дату, час та місце розгляду учасники справи повідомленні належним чином.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 01.06.2026 року серії ЧЦП №336254 зазначено, що о 19 год. 20 хв. на 160 км. автодороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин, в контрольованому прикордонному районі, на напрямку прикордонного знаку № 1359 (до лінії державного кордону 48 км.) на північній околиці н.п. Коростень, Коростенської територіальної громади Житомирської області (Україна) було зупинено транспортний засіб марки «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний громадянин на вимогу прикордонного наряду пред`явити військово-облікові та документи що посвідчують його особу, що дають право на перебування в прикордонному районі, здійснив втечу з місця зупинки та продовжив рух транспортного засобу. Внаслідок невиконання вимог п.10 «Положення про Прикордонний режим» затвердженого Постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 року, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання службових обов`язків та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. 
06.08.2026 року до суду надійшла письмова заява від ОСОБА_1 про розгляд справи про адмінправопорушення без його участі у зв`язку з віддаленістю його місця проживання. Також зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. Його дії не були умисними чи упередженими щодо небажання підкоритися, не мали зухвалого характеру або вираження відвертої неповаги. Він відразу виконав вимогу військовослужбовців про зупинку та надав їм всі документи, які мав із собою, в тому числі документ який посвідчує особу та посвідчення про інвалідність 2 групи. Надав змістовні відповіді та пояснення на поставлені до нього запитання. Довго залишатися на місці зупинки він не міг, так як він і пасажири (діти та особа похилого віку) були дуже втомлені внаслідок тривалого часу перебування в дорозі. За таких обставин, на підставі ст.347 КУпАП, просив суд провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. До заяви додав копію паспорта та копію витягу з лікарського заключення №75/25/5237/ВТ від 10.09.2025 року про встановлення другої групи інвалідності загального захворювання.
З огляду на положення ст. 268 КУпАП про розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-10 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення за наявними доказами.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
У силу п.1 ч.1 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Державної прикордонної служби України (частини друга, четверта і п`ята статті 85, статті 92, частина четверта статті 185-3, 185-10, 191, 204-1, 204-3, 206-1).
Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Згідно ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Диспозиція даної статті передбачає настання відповідальності за вчинення умисних дій, спрямованих на незаконне перетинання державного кордону України.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю» від 26.02.2022 №188-р у зв`язку із військовою агресією з боку Російської Федерації та введенням воєнного стану на території України тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 28 лютого 2022 року пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю на всій ділянці кордону з РФ, РБ, а також на центральній ділянці українсько-молдовського кордону (Придністров`я).
Згідно п. 10 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши повно, всебічно, об`єктивно та безпосередньо обставини вчиненого правопорушення на підставі поданих до суду доказів, суд дійшов висновку про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП та відсутність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення із застосуванням до нього адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 статті 185-10 КУпАП.
Диспозиція ч. 1 ст. 185-10 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у злісній непокорі законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 185-10 КУпАП полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Розпорядження та вимоги осіб, які зазначені у диспозиції статті, мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
У матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №336254, містяться: рапорт інспектора прикордонної служби вищої категорії – заступника начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) майстер-сержанта ОСОБА_2 від 02.06.2026 року; рапорт інспектора прикордонної служби вищої категорії – заступника начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ОСОБА_3 ; копія паспорта ОСОБА_1 ; СD-дикс із аудіо записом.
Проте, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було зібрано жодних доказів того, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.185-10 КУпАП.
Так, переглядом відеозапису на доданому до справи СD-диксу встановлено, що запис розпочинається із фіксації зупиненого транспортного засобу та спілкування водія ОСОБА_1 із працівниками прикордонної служби. Водій транспортного засобу надав документи на підтвердження своєї особи і пояснив, що відомостей із «Резерву» не має, однак є особою з інвалідністю 2 групи. На запитання звідки їде і куди відповів, що їде у м.Сарни. Потім водієві вказано, щоб проїхав із проїжджої частини дороги на узбіччя для з`ясування чому він не має військово-облікових документів, на що водій продовжив рух прямо. Відеозапис не фіксує час , дату та місце відео зйомки, триває 02:32 хв, знятий на невідомий пристрій. Також у матеріалах справи відсутня вказівка, що працівниками прикордонної служби велася відеофіксація і яким саме технічним засобом.
Згідно рапорту інспектора прикордонної служби вищої категорії – заступника начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ОСОБА_3 слідує наступне, що з 11 год 00 хв 01.06.2026 по 11 год 00 хв 03.06.2026 він виконував наказ на охорону державного кордону України, перебуваючи старшим в прикордонному наряді «Контрольний пост». 
01.06.2026 о 18 годині 30 хвилин надійшла інформація від прикордонного наряду «Контрольний пост «Коростень»» про те, що транспортний засіб «Peugeot» р/н НОМЕР_2 в ході перевірки на «КрП «Коростень»» вищевказаний т/з здійснив втечу з місця зупинки.
01.06.2026 о 19 годині 20 хвилин під час несення служби на південно-східній околиці населеного пункту Дерть Сарненського району Рівненської області, в 70000 м від лінії державного кордону, в межах контрольованого прикордонного району, на напрямку прикордонного знаку №0971, вищевказаний транспортний осіб було зупинено, який прямував з м. Київ до м. Сарни, Рівненської обл., та затримано водія - громадянина України, а саме: гр. України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Рокитнівським РВ УМВС України в Рівненській обл., дата видачі 18.06.1999, місце проживання: АДРЕСА_3 . 
Під час перевірки документів, було встановлено, що гр. ОСОБА_1 знаходився в межах контрольованого прикордонного району без військово-облікових документів. Під час первинного опитування про мету слідування в бік державного кордону України з республікою білорусь гр. ОСОБА_1 помітно нервував, часто плутався у своїх словах та не міг чітко надати відповіді на поставлені питання оперативного працівника. Враховуючи вищезазначене встановлено, що ОСОБА_4 мав на меті намір незаконно перетнути державний кордон з метою ухилення від проходження військової служби. 
Зазначає, що своїми діями гр. ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску та порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинили адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст.204-1 КУпАП. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив прикордонний режим, а саме вимоги п.8 «Положення про прикордонний режим» затверджений ПКМУ №1147 від 27.07.1998, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.202 КУпАП. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимогу пункту 11 Положення «Про прикордонний режим» затверджений ПКМУ №1147 від 27.07.1998 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.185-10 КУпАП. Про факт здійснення правопорушення було здійснено доповідь черговому підрозділу охорони державного кордону.
Дослідивши письмові докази по справі слідує, що ОСОБА_1 своєї провини не визнав. Окрім, як зазначення у протоколі його протиправних дій, вина ОСОБА_1 нічим не доведена, а саме: відсутні фото таблиці та відео матеріали затримання, факту відкритої відмови ОСОБА_1 виконати законне розпорядження чи вимогу, працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону. Навпаки, відеозаписом зафіксовано виконання водієм усіх вказівок працівників прикордонної служби. 
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ЧЦП №336254 від 01.06.2026 зазначено час вчинення «19 год. 20 хв.» (дата вчинення не вказана), а у доданих рапортах час вчинення зазначений о «18 год. 30 хв.».
Разом з тим усі обставини вчинення адміністративного правопорушення, зокрема дата, час та місце мають узгоджуватися між собою та підтверджуватися сукупністю зібраних доказів.
Одного лише протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту інспектора прикордонної служби за відсутності інших доказів не достатньо для висновку про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП.
Суд або інший орган, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, зобов`язаний дослідити всі обставини справи, зібрати докази та переконатися у наявності події адміністративного правопорушення та вини особи, яка притягується до відповідальності.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року Ірландія проти Сполученого Королівства п.161, (Ireland v. The United Kingdom), Series A заява 25, а також рішення Європейського суду з прав людини по справі Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року, ст.17 закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини. Докази повинні буди достатньо переконливими, чіткими і узгодженими між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту . Європейським судом з прав людини, по справі Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain від 06.12.1998 року встановлено, що принцип презумпції невинності вимагає щоб всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тлумачились на користь даної особи.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. 
Таким чином, матеріали протоколу не містять належних, допустимих, а в сукупності достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП.
Враховуючи вимоги ч.2 ст.62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, суддя вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-10 КУпАП – закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення. 
Сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Таких висновків дотримується Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08.07.2020 р по справі № 177/525/17.
Аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не доведена "поза розумним сумнівом", не знайшла свого підтвердження в ході судового засідання.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу і події адміністративного правопорушення.
Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, 221, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.185-10 КУпАП відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:        Оксана ІВАШКЕВИЧ