КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1003/26
Провадження № 2-о/488/57/26 р.

РІШЕННЯ
Іменем України   

22.07.2026 року      м. Миколаїв 

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,
при секретарі судового засідання - Гейко І.О.,
за участю заявника - ОСОБА_1 ,
та представника заявника - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ :

Заявник – ОСОБА_1 звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказала, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом Цюрюпинського районного нотаріального округу Левковським І.П. за реєстр. № 3345, вона є власницею житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, Херсонська область була швидко окупована, і її будинок залишився на окупованій території. Після окупації позивачка евакуювалася до м. Миколаєва, має статус внутрішньо переміщеної особи, та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому заявник дізналася про те, що її будинок був пошкоджений/знищений. Вона має оригінал правовстановлюючого документу та технічного паспорту на належний їй житловий будинок, і має намір отримати компенсацію за пошкоджене/зруйноване майно. 
Право власності на вказане нерухоме майно було набуто нею до 2013 року, тому державна реєстрація була проведена лише у відповідному бюро технічної інвентаризації, і до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не були внесені відповідні відомості. 
Будучи потенційним отримувачем компенсації для відновлення пошкодженого/знищеного внаслідок бойових дій житлового будинку, вона звернулася до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міськради задля реєстрації права власності на будинок. Проте отримала відмову за № 82919744 від 20.01.2026 р., мотивовану тим, що нею не надано інформацію про зареєстровані права, що виникли до 2013 року, на паперових носіях.
Посилаючись на викладене і на неможливість у позасудовому порядку підтвердити своє право власності на вказаний житловий будинок, і відповідно неможливо отримати компенсацію за зруйноване/знищене майно, заявник просить суд:
-встановити юридичний факт про те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом Цюрюпинського районного нотаріального округу Левковським І.П. за реєстр. № 3345, - належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 

у судовому засіданні заявник – ОСОБА_1 та її представник – адвокат Радкевич В.М. підтримали заяву та просили її задовольнити у повному обсязі.
Від заінтересованої особи – Олешківської міської ради Херсонської області до суду надійшла заява про слухання у її відсутність, просила винести рішення відповідно діючого законодавства. Представник заінтересованої особи посилався на те, що починаючи з 24.02.2022 р. і по даний час територія Олешківської міськради перебуває у тимчасовій окупації. Через швидкість захвату населених пунктів Херсонської області військами російської федерації та блокування ворогом роботи органів місцевого самоврядування, а також вимушене залишення приміщень адміністративних будівель під тиском та погрозами окупантів, вивезти документи, архівний фонд та матеріали міської ради та її виконавчих органів, було неможливо. Житловий будинок, вказаний заявником, не перебуває у комунальній власності, не перебуває на її балансі, не перебуває в управлінні чи віданні Олешківської міськради чи її структурних підрозділах.
Представник заінтересованої особи – Департамент надання адміністративних послуг Миколаївської міськради у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення заявника, її представника та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Відповідно до статті 1 ЦПК України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).
Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Відповідно до ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 
1) наказного провадження; 
2) позовного провадження (загального або спрощеного); 
3) окремого провадження.
Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 
1) родинних відносин між фізичними особами;
2) перебування фізичної особи на утриманні; 
3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 
4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 
5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 
6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 
7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 
8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 
9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Підставою звернення заявниці до суду із даною заявою зазначено те, що вона є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що є окупованою рф територією. Право власності заявниці підтверджується наявним у неї оригіналом договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.11.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом Цюрюпинського районного нотаріального округу Левківським І.П. за реєстр. № 3345. Копія правовстановлюючого документу та технічного паспорту на вказаний будинок наявні у матеріалах даної справи.
Із матеріалів справи вбачається, що державний реєстратор Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міськради Чекановський С.І. рішенням № 82919744 від 20.01.2026 р. відмовив заявниці у здійсненні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та внесенні відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відмова мотивована відсутністю інформації про зареєстровані права, що виникли до 2013 року, на паперових носіях.
В свою чергу, заявник позбавлена можливості подати відповідну довідку у паперовому вигляді через те, що необхідна документація, реєстраційні книги та реєстраційні справи залишилися на окупованій території. 
Метою звернення до суду із даною заявою заявник зазначила необхідність здійснення державної реєстрації її права власності на житловий будинок, для можливості у подальшому отримати компенсацію за втрачене/зруйноване внаслідок бойових дій майно або отримати житло від держави. Тобто фактично заявник просить підтвердити її право власності на нерухоме майно, набуте нею раніше на законних підставах, у спосіб, визначений законодавством, що діяло на час набуття права власності. 
Разом із цим, матеріали справи не містять доказів того, що заявник зверталася із заявою про отримання компенсації і отримала відмову. 

Частини 1 та 2 ст. 16 ЦК України визначають, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема одним з таких способів може бути визнання права.
В силу ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду (ч. 3 ст. 182 ЦК України). Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України).
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч. 2 ст. 317 ЦК України). 
Суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи (ч. 1 ст. 325 ЦК України).
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч. 1 ст. 392 ЦК України).
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-ІV (далі – Закон № 1952-ІV) , який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-ІV).
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-ІV).
Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру (п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-ІV).
Частини 2 та 3 ст. 3 Закону № 1952-ІV передбачають, що речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 1952-ІV, - організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-ІV, - державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. У цьому випадку Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність.
Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії (ч. 2 ст. 12 Закону № 1952-ІV).
Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом (абз. 1 ч. 5 ст. 12 Закону № 1952-ІV).
Абзац 3 ч. 5 ст. 12 Закону № 1952-ІV визначає, що відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав. Водночас абз. 4 ч. 5 цієї статті Закону уточнює, що зазначена умова не поширюється на випадки використання таких відомостей у судових спорах, пов`язаних з визнанням чи поновленням речових прав.
Пункт 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 1952-ІV визначає факт знищення об`єкта нерухомого майна як одну з підстав для закриття відповідного розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи.
Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-ІV).
Відповідно до п.п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України від 23.02.2023 р. № 2923-ІХ «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України (далі – Закон про компенсацію), - отримувачами компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна є фізичні особи - громадяни України, які є власниками пошкоджених/знищених об`єктів нерухомого майна.
Згідно ст. 3 Закону про компенсацію, - для розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, військова адміністрація населеного пункту або військово-цивільна адміністрація населеного пункту утворює Комісію з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України (далі - Комісія з розгляду питань щодо надання компенсації), як консультативно-дорадчий орган та затверджує положення про роботу такої Комісії.
Комісія з розгляду питань щодо надання компенсації має доступ та право на отримання документів та/або інформації з інформаційно-комунікаційних систем державної та комунальної форм власності, необхідних для прийняття рішення про надання компенсації або про відмову в її наданні, перевірки відомостей, зазначених у заявах про надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна. Державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, які володіють документами та/або інформацією, необхідними для прийняття рішення про надання компенсації (у тому числі з метою поновлення втрачених документів, необхідних для надання компенсації), зобов`язані безкоштовно надати такі документи та/або інформацію Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації протягом трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту.
Пункт 1 частини сьомої статті 4 Закону про компенсацію передбачає, що до заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна додаються щодо знищених квартири, іншого житлового приміщення в будівлі, будинку садибного типу, садових та дачних будинків, у разі якщо отримувачем компенсації є власник об`єкта нерухомого майна, - копія документа, що підтверджує право власності на об`єкт нерухомого майна (крім випадків, якщо право власності на відповідний об`єкт нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).
Заява про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна може бути подана за відсутності документів, визначених частиною сьомою цієї статті, внаслідок їх втрати або у зв`язку з необхідністю встановлення фактів, що мають юридичне значення. У такому разі отримувач компенсації подає такі документи додатково або звертається до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації з проханням сприяти в отриманні відповідних документів (ч. 9 ст. 4 Закону про компенсацію).
У разі якщо документи та/або інформація, визначені частиною сьомою цієї статті, містяться в інформаційно-комунікаційних системах державної та комунальної форм власності, такі документи та/або інформація не подаються, а в заяві про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна зазначаються відомості з таких документів та/або інформації, необхідні для надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна. У такому разі документи та/або інформація, необхідні для надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна, отримуються Комісією з розгляду питань щодо надання компенсації самостійно, без участі отримувача компенсації, на підставі відомостей, зазначених у заяві про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна, шляхом направлення запитів до осіб, уповноважених на надання відповідних документів та/або інформації, або доступу Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації до відповідних інформаційно-комунікаційних систем, або в автоматичному режимі шляхом електронної інформаційної взаємодії інформаційно-комунікаційних систем у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Вимагання отримання заявником самостійно таких документів та/або інформації від державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, інших осіб забороняється (ч. 14 ст. 4 Закону про компенсацію).
В силу ч. 15 ст. 4 Закону про компенсацію, адміністратор центру надання адміністративних послуг, посадова особа органу соціального захисту населення або нотаріус у день звернення особи з метою подання заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна у паперовій формі: 1) встановлює особу заявника та перевіряє повноваження представника такої особи (у разі подання заяви представником); 2) заповнює заяву (з переліком документів, які додаються до заяви) з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг; 3) роздруковує заяву та забезпечує її підписання отримувачем компенсації; 4) видає заявнику примірник заяви, зареєстрованої у Реєстрі пошкодженого та знищеного майна, із зазначенням реєстраційного номера заяви в цьому Реєстрі та цифрового коду; 5) засвідчує вірність копій документів, що додаються до заяви, - у разі пред`явлення оригіналів відповідних документів. 
У разі відсутності у заявника оригіналів документів, які додаються до заяви, робить про це відмітку в Реєстрі пошкодженого та знищеного майна; 6) виготовляє електронні копії поданих документів (у тому числі документа, що засвідчує повноваження представника), завантажує їх до Реєстру пошкодженого та знищеного майна та підтверджує їх відповідність поданим документам електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону про компенсацію, - підставами для відмови у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна є:
1) подання заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна особою, яка не може бути отримувачем компенсації відповідно до цього Закону або не має повноважень для подання заяви; 
2) виявлення недостовірних даних, зазначених у заяві про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна; 
3) подання заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна після спливу строку, визначеного ч. 1 ст. 4 цього Закону. 
Частиною 2 ст. 10 Закону про компенсацію визначено, що порядок надання компенсації за пошкоджений об`єкт нерухомого майна визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» визначений Порядком надання комперсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення», затв. Постановою КМУ № 381 від 21.04.2023 р. (далі – Порядок). 
Згідно абзацу 6 п. 2 Порядку, пошкоджені об`єкти – об`єкти нерухомого майна, які розташовані на території України та пошкоджені внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, та можуть бути відновлені шляхом проведення поточного або капітального ремонту.
Відповідно до п. 6 Порядку компенсація надається у разі, коли зокрема, відомості про право власності на пошкоджений об`єкт внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Пунктом 7 Порядку визначено, що для розгляду питання надання компенсації виконавчими органами сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, військовими адміністраціями населеного пункту або військово-цивільними адміністраціями населеного пункту утворюється комісія з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України.
Згідно п.п. 3 п. 13 Порядку для отримання відповідної компенсації також передбачається необхідність переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису провести його реєстрацію.
Підставами для відмови в наданні компенсації пункт 14 Порядку визначено, зокрема, відсутність інформації про пошкоджений об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (абзац 15).
Крім цього, механізм надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна та її використання відповідно до Закону України “Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України” , визначено Порядком надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затв. Постановою КМУ № 600 від 30.05.2023 р. (далі – Порядок № 600).
Відповідно до п. 24 Порядку № 600 проведення виплат компенсації здійснюється, зокрема за умови наявності відомостей щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Правовий аналіз положень ст.ст. 16,181,328 та 392 ЦК України у сукупності з положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дає суду підстави зробити висновок, що належним способом захисту права власності, яке оспорюється або не визнається, а також у разі втрати відповідного документа, є пред`явлення особою позову про визнання такого права. 
Так, ст. 392 ЦПК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності
Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що за змістом ст. 392 ЦПК України судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Такий висновок викладено, зокрема, у постановах від 19.05.2020 р. у справі № 916/1608/18 та від 23.06.2020 р. у справі № 909/337/19).
З наведеного вбачається, що особа, яка є власником/володільцем нерухомого майна, набутого раніше на законних підставах, підтвердженого оригіналом правовстановлюючого документу, має право на захист свого права власності, яке не визнається, - саме в порядку позовного провадження відповідно до ст. 392 ЦК України, яка є спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини.
В свою чергу, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-ІV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. І як наслідок, за умови дотримання вищенаведених положень законодавства, надає можливість претендувати на тримання компенсації за пошкоджене/знищене майно. 
Підсумовуючи викладене, роблю висновок, що факт, який просить встановити заявник, не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки існує законодавчо встановлений порядок захисту її порушеного права, а саме - звернення до суду в порядку позовного провадження шляхом подання позовної заяви із відповідними позовними вимогами, а не заяви про встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження. Тому суд відмовляє у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту. 
Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 293-294, 315-319, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності житлового будинку на праві приватної власності - відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Заявник – ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Заінтересована особа – Олешківська міська рада, місцезнаходження: 75100 м. Олешки Херсонського району Херсонської області, вул. Героїв Рятувальників 30, код ЄДРПОУ 00059941.
Заінтересована особа – Департамент надання адміністративних послуг Миколаївської міськради, місцезнаходження: 54001 м. Миколаїв, вул. Адміральська 20, код ЄДРПОУ 41210422.

Суддя  Л.І. Селіщева