ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
| Справа № 636/6723/26  Провадження 2-а/636/87/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2026 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Оболєнської С.А.,
за участю секретаря судового засідання – Селевко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив:
-визнати протиправними дії поліцейського 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядового поліції Куприянчика Володимира Володимировича, які полягають у притягненні позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП;
- скасувати постанову серії ЕНА №7451375 від 27 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП позивача та накладення на останнього стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.
Позов мотивований тим, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА №7451375 від 27 червня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення є протиправною та незаконною, оскільки винесена за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, з порушенням визначеної законом процедури розгляду справи та внаслідок вимірювання швидкості приладом TruCam LTI 20/20 ТС008380 у ручному режимі.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 постановою серії ЕНА №7451375 від 27 червня 2026 року правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки наданий до відзиву відеозапис та фото з лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCAM ІІ № ТС008380 є доказом вчинення позивачем правопорушення.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 23.07.2026 у зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження.
Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити без участі сторони відповідача.
Судом встановлено, що стосовно ОСОБА_1 складена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА №7451375 від 27 червня 2026 року за частиною 1 статті 122 КУпАП. В оскаржуваній постанові зазначено, що водій ОСОБА_1 , 27.06.2026 о 12:53:04 на автомобільній дорозі М-06, 558Км, с. Ков`ярі, керуючи транспортним засобом HYUNDAI TUCSON, з державним номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 79 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті с. Ков`ярі більше ніж на 20 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним приладом LTI 20/20 TruCAM ІІ № ТС008380, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху – порушення швидкісного режиму в населених пунктах. 
Постановою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, на підставі частини 1 статті 122 КУпАП.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначенні положеннями Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі Закон № 3353-XII).
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Положеннями статті 16 Закону № 3353-XII визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу. 
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють ПДР України. 
Згідно з пунктом 1.1. ПДР України ці Правила відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил. 
На виконання пункту 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР України). 
Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. 
За приписами пункту 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, з посиланням на перевищення транспортним засобом HYUNDAI TUCSON з державним номерним знаком НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 максимально допустимої швидкості руху транспортного засобу на 29 км/год у населеному пункті, чим порушено вимоги пункту 12.4 ПДР України. 
Як встановлено частиною 1 статті 122 КУпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП). 
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Положеннями статті 31 Закону України № 580-VIII надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. 
Статтею 40 Закону України № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/ розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. 
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. 
На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, до відзову на позовну заяву надано зокрема, відеозаписи з нагрудної камери поліцейського Motorola Solution vb400 47154, а також фото та відео матеріали вимірювання швидкості пристроєм LTI 20/20 TruCAM ІІ № ТС008380, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості пуху автомобіля позивача.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Пунктом 5 розділу ІV Інструкції встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Суд зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Суд зазначає, що відомості про докази, на підставі яких винесено постанову у справі про притягнення до адміністративної відповідальності (у разі їх наявності) та посилання на технічні засоби повинні бути відображені в п. 7 постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення.
Однак оскаржувана постанова не містить даних приладу на який був зафіксований розгляд справи, а саме- Motorola Solution vb400 47154, що в свою чергу вказує на недопустимість зазначеного доказу, в розумінні ст. 73 КАС України.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Подібного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема у постанові від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а зазначив "приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху".
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення".
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки наданий відповідачем відеозапис з боді-камери не може бути визнаний належним доказом у розумінні ст. 73 КАС України через відсутність відомостей про технічний засіб у спірній постанові (всупереч вимогам ст. 283 КУпАП), суд позбавлений об`єктивної можливості перевірити обставини того, чи надав поліцейський можливість позивачу скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП. Тобто, відсутність такого запису унеможливлює перевірку дотримання прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а також дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем при заповненні спірної постанови (п. 5: час, місце скоєння, суть і обставини справи правопорушення) зазначена дорога МО6 558 км, тоді як у наданих суду до відзиву на позовну заяву фотофайлу з приладу TruCAM (М06 557 км) наявні розбіжності щодо зазначення місця вчинення правопорушення.
Під час користування приладом TruCam поліцейський керується Інструкцією по експлуатації приладу ТruCAM (цифрова відеокамера, вимірювач швидкості, GPS), що знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет (далі - Інструкція). 
Відповідно до положень Розділу 3 «Системний та інформаційний екран» Інструкції її користувач самостійно додає данні до наступних опцій: ім`я оператора, місце розташування, відеорежим, особистий номер, обмеження швидкості, захват швидкості, відстежуючий відеорежим. У полі «місце розташування» можливо зазначити вулицю, місто, тощо. 
Використовуючи стилус та екранну клавіатуру користувач заповнює необхідну інформацію. Максимум 59 символів. 
Відповідно до Розділу 9 «TruCam Переглядач» Інструкції комп`ютерна програма TruCam розроблена фірмою ПП «Діректон» (Україна, Київ) при технічному сприянню виробника приладу TruCam LTI 20/20 і призначена для друку фотододатків. 
Оператор приєднує прилад до персонального комп`ютеру відповідно до Правил опломбування приладу TruCam LTI 20/20, переглядає і роздруковує накопичені приладом файли у вигляді фотододатків. Файли, що накопичуються приладом мають унікальні імена, які не повторюються. 
Програма автоматично друкує на фото додатку наступні дані: швидкість ТЗ, дата вимірювання, час вимірювання, широта місця вимірювання, довгота місця вимірювання, серійний номер приладу, унікальне ім`я файлу. Вказані дані є критичними.
Ім`я оператора, код оператора, вулиця місця вимірювання, код вулиці, дата калібрування, версія мікропрограми приладу є не критичними даними. 
Як вбачається з наданої до матеріалів справи фотографії з приладу LTI 20/20 TruCAM ІІ № ТС008380 інспектором зафіксовано швидкість ТЗ 79 км/год, дату не зазначена, час вимірювання 12:40:04, серійний номер 1782563989_у2200_0627_123949.jmx. Серійний н-р: ТС008380, унікальне ім`я файлу.
Проте, дані щодо широти місця вимірювання та довготи місця вимірювання на знімку відсутні.
Разом з цим, в оскаржуваній постанові серії ЕНА №7451375 від 27 червня 2026 року відображено те, що порушення позивачем пункту 12.4 ПДР України відбулось 27.06.2026 15:53:04, що свідчить про невідповідність обов`язкових критичних даних фотознімку, інформації зазначеній у постанові. 
Суд зауважує, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
Сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Статтею 74 КАС України визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Разом з цим, всупереч імперативного обов`язку, встановленого частиною 2 статті 72 КАС України відповідач не надав жодного доказу законності та обґрунтованості його постанови. 
При цьому суд враховує, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. 
Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем у справі не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 122 КУпАП. 
Оскільки обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, не підтверджені належними доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №7451375 від 27 червня 2026 року. 
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Також позивач просив визнати протиправними дії поліцейського 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядового поліції Куприянчика Володимира Володимировича, які полягають у притягненні позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП
Суд зауважує, що виходячи зі змісту позовної заяви, незаконність дій відповідача ОСОБА_1 фактично пов`язує з протиправністю винесеної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Згідно зі ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Виходячи із системного аналізу вищевказаних положень закону, суд дійшов висновку, що у випадку встановлення порушень, поліцейським приймається постанова у справі про адміністративне правопорушення і саме така постанова має безпосередній вплив на стан суб`єктивних прав та обов`язків особи, відносно якої складено постанову. У разі судового оскарження постанови при вирішенні спору судом підлягають оцінці і підстави притягнення до адміністративної відповідальності, а також проводиться перевірка доведеності факту вчинення адміністративного правопорушення.
В спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для позивача є постанова у справі про адміністративне правопорушення від 27.06.2026 (акт індивідуальної дії), прийнята в результаті таких дій.
Підсумовуючи вказане, суд доходить висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови належним чином не задокументував наявність правопорушення, що унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні, а тому постанова підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 242, 243-246, 286 КАС України, суд
ухвалив:
Позов  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7451375 від 27.06.2026, винесену поліцейським 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області рядовим поліції Куприянчиком Володимиром Володимировичем, якою ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, справу про адміністративне правопорушення закрити.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь  ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду до Другого апеляційного адміністративного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений також в разі його пропуску з інших поважних причин.
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернеста, буд.3, ЄДРПОУ 40108646.
Повний текс рішення складений 17.08.2026.

Суддя:         С.А. Оболєнська