Справа № 576/1186/26
Провадження № 2/576/713/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області
суддя	Усенко Л.М.	
секретар судового засідання	Бірюк О.І.	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу	№ 576/1186/26	
за позовом	ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ»	
до 	ОСОБА_1 	
про	стягнення заборгованості за кредитним договором 	
учасники справи та представники:	не з`явились	

ВСТАНОВИВ:
11.05.2026 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 831301404 від 17.02.2025 в розмірі 40 406,60 грн, сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн.Одночасно з поданням позову представник заявив клопотання про витребування доказів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.02.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір № 831301404, на підставі якого відповідач отримала кредитні кошти. 
22.04.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу № МВ-ТП/32, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 831301404 від 17.02.2025. На підставі договору факторингу № 30/0925-01 від 30.09.2025 та реєстру прав вимоги № 1 від 30.09.2025 відповідне право грошової вимоги за кредитним договором № 831301404 від 17.02.2025 на суму 46 906,60 грн перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».
Таким чином, позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 46 906,60 грн, з яких: 13 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 26 626,60 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 780 грн заборгованість за комісією та 6 500 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Оскільки відповідач не виконала своїх грошових зобов`язань з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути на свою користь заборгованість в загальній сумі 40 406 грн. Позовних вимог про стягнення із відповідача штрафних санкцій позивач не заявляв.
Ухвалою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Звертаючись із позовом, представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомила, про відкладення розгляду справи не клопотала, своїм правом надати відзив не скористалась.
Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи та ухвалює заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, безпосередньо дослідивши письмові докази, встановив наступне.
Згідно договору кредитної лінії № 831301404 від 17.02.2025, укладеного в електронній формі між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , відповідач отримала кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 13 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, і зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за його користування (а.с. 39-50).
Умовами договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику перший транш у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 17.02.2025, а саме в розмірі 13 000 грн. Другий та решта траншів надається позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених договором (п.п. 2.2, 2.3, 2.4 договору).
Позичальнику надається дисконтний період кредитування 30 днів від дати отримання першого траншу, протягом якого позичальник може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту (п. 3.1 договору).
Сторони погодили, що строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду (п. 3.2 договору).
Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 585 грн та нараховану комісію за надання кредиту в розмірі 780 грн Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій, позичальник інформується через особистий кабінет (п. 3.3 договору).
Кожен окремий транш надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4149-60хх-хххх-7614, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу (п. 5.1 договору).
Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 19.03.2025, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником (п. 7.1 договору).
Відповідно до п. 7.2 договору, в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернута Позичальнику не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин:
- закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору,
- ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2 або п. 9.1.1.7 договору.
Кінцева дата повернення кредиту 19.03.2030 (п. 7.3 договору).
За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у розмірі та порядку, що встановлені цим договором. Інших витрат позичальника Договором не передбачено (п. 8.1 договору).
Базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних (п. 8.3 договору).
Розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором становить 780 грн (п. 8.5 договору).
Для суми кредиту отриманої за першим траншем, що вказана в п. 2.3. договору, за весь строк кредитування без повного дострокового повернення всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 246 412,40 грн та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у розмірі 233 412,40 грн (які складаються з процентів за користування кредитом за базовою ставкою та комісії за надання кредиту) та суму кредиту у розмірі 13 000 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, з припущення користування кредитом протягом усього строку кредитування зі сплатою процентів за базовою ставкою, розрахована згідно методики Національного банку України, складає 2 525,82 відсотків річних. Денна процентна ставка, за методикою розрахунку передбаченою частиною 4 статті 8 Закону, розраховується наступним чином: (загальні витрати за користування сумою першого траншу за весь строк кредитування: 233 412,40 грн) / (сума першого траншу за договором: 13 000 грн) / (строк кредитування: 1826 днів) х 100% = 0,98 відсотків в день (п. 8.5 договору).
Відповідно до 8.7 договору, за умови повного дострокового погашення всієї суми кредиту за всіма отриманими траншами протягом 6 (шести) календарних днів після дати закінчення дисконтного періоду кредитування, кредитодавець зобов`язаний зменшити зобов`язання позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування кредитом наступним чином:
- за період від 17.02.2025 до 19.03.2025 (включно) кредитодавець надає позичальнику знижку в розмірі 84,69 % від розміру базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за кредитом може здійснюватися за дисконтною процентною ставкою 0,15 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 54,75 відсотків річних;
- у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів або здійснить поновлення дисконтного періоду, на період після 19.03.2025 кредитодавець надає позичальнику знижку в розмірі 0,00 % від розміру базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за кредитом може здійснюватися за індивідуальною процентною ставкою 0,98 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних. Кредитодавець має право зменшити розмір індивідуальної процентної ставки у наступних періодах пролонгації, зокрема у разі отримання позичальником від кредитодавця та введення в особистому кабінеті спеціального набору символів (промокоду), які дають право на отримання додаткової знижки на індивідуальну процентну ставку. Зменшення розміру індивідуальної процентної ставки, у разі використання позичальником промокоду, відбувається починаючи з дати використання промокоду і до дати закінчення дії знижки, що надається згідно з умовами промокоду. Використання промокоду з метою зменшення розміру індивідуальної процентної ставки відбувається виключно після здійснення позичальником всіх необхідних для пролонгації оплат (п. 8.7, 8.7.1, 8.7.2 договору).
За умови повного дострокового погашення всієї суми кредиту за всіма отриманими траншами протягом 6 (шести) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду кредитування, для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 2.3 договору, за перші 30 днів дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість кредиту складе 14 365 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 585 грн, еомісію за надання кредиту у розмірі 780 грн. та суму кредиту у розмірі 13 000 грн (п. 8.8 договору).
У разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом, частини кредиту або комісії за надання кредиту щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення/розірвання договору (п. 9.1.1.7 договору).
Факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 13 000 грн підтверджується платіжним дорученням від 17.02.2025 року про перерахування на виконання договору № 831301404 від 17.02.2025 суми кредиту 13 000 грн на рахунок відповідача № 4149-60XX-XXXX-7614 (а.с. 71).
22.04.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/32, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило, а ТОВ «Таліон Плюс» набуло та прийняло за плату права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 78-80).
Як вбачається із реєстру прав вимоги від 22.04.2025 відбулося ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за договором кредитної лінії № 831301404 від 17.02.2025, укладеним із ОСОБА_1 , на загальну суму 28 433,60 грн, що складається із наступних сум: заборгованість за основним боргом 13 000 грн, заборгованість за відсотками 8 153,60 грн, неустойка 6 500 грн, комісія 780 грн (а.с. 7).
Відповідно до акту звірки від 31.12.2025 ТОВ «Таліон Плюс» 22.04.2025 здійснило повну оплату суми фінансування за відступлення прав вимог за реєстром прав вимог від 22.04.2025 за договором факторингу № МВ-ТП/32 від 22.04.2025 (а.с. 9).
Розрахунок заборгованості, складений первинним кредитором станом на 22.04.2025, співпадає із вказаним у реєстрі прав вимоги (а.с. 21).
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон Плюс», станом на 30.09.2025 розмір заборгованості відповідача за договором № 831301404 від 17.02.2025 складав 46 906,60 грн, з яких: 13 000 грн заборгованість по тілу кредиту, 26 626,60 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 780 грн комісія, 6 500 грн неустойка. Аналіз змісту такого розрахунку свідчить, що другим кредитором здійснено донарахування процентів за 146 днів користування кредитом (період з 23.04.2025 по 30.09.2025 включно) за щоденною ставкою 0,98% (127,40 грн/день) на загальну суму 18 473 грн (а.с. 22-23).
15.09.2025 ТОВ «Таліон Плюс» у відповідності до п. 9.1.1.7 кредитного договору направило відповідачу повідомлення про дострокове розірвання договору (а.с. 93).
30.09.2025 ТОВ «Таліон Плюс» уклало з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» договір факторингу № 30/0925-01, згідно з яким ТОВ «Таліон Плюс» відступило позивачу (ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») право грошової вимоги до відповідача, яке ґрунтується на умовах договору № 831301404 від 17.02.2025 на загальну суму 46 906,60 грн, з яких: 13 000 грн заборгованість по тілу кредиту, 26 626,60 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 780 грн заборгованість за комісією, 6 500 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) (а.с. 17-18).
Оскільки до теперішнього часу відповідач не виконала грошове зобов`язання за договором кредитної лінії в добровільному порядку, то позивач звернувся до суду з цим позовом.
Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі — ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦКУкраїни ).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України ).
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Набуття позивачем права вимоги до відповідача, яке належить кредитору за договором кредитної лінії обумовлено дійсністю договорів факторингу № МВ-ТП/32 від 22.04.2025 та № 30/0925-01 від 30.09.2025, на підставі яких право вимоги кредитора було відступлене на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».
В даному випадку предметом позовних вимог є заборгованість за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Заборгованість за процентами за користування кредитом виникла внаслідок її нарахування первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за 61 день користування кредитом на суму 8 153,60 грн та його правонаступником ТОВ «Таліон Плюс» за 146 днів користування кредитом на суму 18 473 грн. Загальна сума нарахованих процентів складає 26 626,60 грн.
Враховуючи ту обставину, що в порушення умов договору кредитної лінії відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернула, і після відступлення права грошової вимоги не здійснювала жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, ні на рахунки первісного кредитора, ні на рахунки позивача, чим порушила права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надала суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомила про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору та оплати послуг правової допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2 662,40 грн, які слід стягнути з відповідача.
Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 7 000, і стосовно цього суд зазначає таке.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Оцінюючи розмір заявлених стороною позивача вимог для компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
В якості доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу ним надано: договір про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026, додаткову угоду № 25771385462 до Договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026 на загальну суму послуг 7 000 грн (а.с. 25-26, 29, 30).
Позивач просив компенсувати йому за рахунок відповідача витрати з оплати правової допомоги адвоката в сумі 7 000 грн. Надаючи оцінку зазначеним вимогам в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат, суд виходить з наступного.
Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Оцінюючи складність характеру спірних правовідносин, суд звертає увагу, що позовні вимоги ґрунтуються на правочині, вчиненому у письмовій формі. За своєю сутністю спірні правовідносини не є складними, а судова практика по такій категорії справ є усталеною і однотипною.
В даному випадку позивач користувався правничою допомогою адвокатського бюро «Соломко та партнери», з яким позивачем укладено договір про надання правової допомоги за різними напрямками юридичної діяльності. При цьому, правнича допомога полягає у складанні процесуальних документів і не була пов`язана із здійсненням представництва інтересів позивача в судовому провадженні.
В той же час клопотання про витребування доказів було подано позивачем одночасно з позовом, а отже та обставина, що відповідне клопотання оформлене окремим письмовим документом, а не викладено в самій позовній заяві, не може вважатись належним обґрунтуванням збільшення розміру витрат на правову допомогу.
Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 7 000 грн. є необґрунтованою та неспівмірною з реальним обсягом правової допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, а також не відповідає критерію реальності таких витрат (обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду в суді, яка обмежується виключно консультаціями, складанням процесуальних документів).
За таких обставин, беручи до уваги зміст позовних вимог, складність справи, сутність спірних правовідносин, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу в межах суми 3 500 грн, оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, ціну позову, а також результат розгляду справи судом, зміст і значення остаточного рішення суду для сторін.
На підставі наведеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263 – 265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 43541163, юридична адреса: бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, м. Київ) до  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 831301404 від 17.02.2025 в розмірі 40 406,60 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 13 000 грн, заборгованості за відсотками 26 626,60 грн та заборгованості за комісією 780 грн.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ-КАПІТАЛ» 2 662,40 грн судового збору та 3 500 грн професійної правничої допомоги. 
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складене 20 липня 2026 року.

Суддя Л.М Усенко