ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року	справа № 380/8850/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кухар Н.А., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛЕКСОПАРТНЕР» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЛЕКСОПАРТНЕР» (81144, Львівська область, Львівський район, с.Чишки, вул.Т.Шевченка, 86; ЄДРПОУ 45436322) з позовом до Львівської митниці (79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1; ЄДРПОУ 43971343), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000083/2 від 22.01.2026 року.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Кухар Н.А.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при митному оформленні товару – регенерованого метиленхлориду (дихлорметану) Methylene Chloride Regenerated, виробництва Distillerie Hauguel S.A.S. (Франція), ввезеного на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу №PDW-FL-01/09/2025 від 01.09.2025 року, укладеного з компанією «Polidruk West» Sp. z o.o. (Польща), декларант визначив митну вартість товару за основним методом – за ціною договору (контракту) у розмірі 6720,00 євро із додаванням транспортних витрат до кордону України, подавши разом з митною декларацією повний пакет документів, передбачених ч.2 ст.53 МК України, а на вимогу митного органу – й додаткові документи. На думку позивача, відповідач безпідставно не визнав заявлену митну вартість та скоригував її за другорядним методом 2б (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), пославшись на непідтвердженість числових значень транспортної складової, неврахування витрат на брокерські послуги за межами України та невідповідність дат у документах, тоді як усі складові митної вартості документально підтверджені, обчислювані та визначені кількісно. Позивач вважає, що обране відповідачем джерело цінової інформації стосується товару іншого виробника, вираженого в іншій валюті, без здійснення коригувань на обсяг партії, умови поставки та комерційні рівні, а процедура консультацій носила формальний характер. На підставі наведеного просить позов задовольнити повністю.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару за поданою декларантом митною декларацією опрацьовано подані документи та встановлено, що декларантом не подано банківських платіжних документів про оплату транспортно-експедиційних послуг, не враховано додаткові витрати на надання брокерських послуг за межами території України щодо оформлення транзитної декларації Т1 по території Євросоюзу, а в інвойсі посередника №260001 зазначено номер замовлення, який до митного оформлення не подано. З огляду на це відповідач дійшов висновку про наявність невідповідностей у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості за основним методом, у зв`язку з чим витребував додаткові документи. Оскільки надані декларантом додаткові документи, на думку відповідача, не усунули встановлених розбіжностей, митниця не визнала заявлену митну вартість, провела консультації з декларантом та, застосувавши метод 2б (ст.60 МК України), скоригувала митну вартість на підставі митної декларації №UA209170088502 від 14.10.2025 року, де митна вартість подібного товару становить 0,5625 дол.США/кг. Вважає оскаржуване рішення про коригування митної вартості правомірним. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення. Зокрема, зазначає, що рахунок на транспортно-експедиційні послуги датований 14.01.2026 року, а тому на момент подання митної декларації 21.01.2026 року строк оплати за умовами договору перевезення ще не настав, що унеможливлювало подання банківських платіжних документів, при цьому закон не вимагає підтвердження транспортної складової саме банківськими документами. Вартість усіх транспортно-експедиційних послуг повністю включено до заявленої вартості перевезення, а окрема плата за оформлення транзитної декларації Т1 не здійснювалася. Замовлення №08012026-1 від 08.01.2026 року, зазначене в інвойсі посередника, було подано до митного оформлення. Обране відповідачем джерело коригування стосується товару іншого виробника (Remat Chemie BV), вираженого в доларах США, без перерахунку валют та без коригувань на обсяг партії, умови поставки й комерційні рівні, а висновку Львівської торгово-промислової палати відповідач оцінки не надав. Просить позов задовольнити.
Крім того, представником позивача подано клопотання про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, у якому заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу.
Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЛЕКСОПАРТНЕР», код ЄДРПОУ 45436322, зареєстроване як юридична особа. Одним з основних видів діяльності позивача є виробництво продукції з використанням хімічних розчинників, зокрема метиленхлориду (дихлорметану), що застосовується у поліграфічному виробництві як складова лакофарбових матеріалів, для забезпечення чого позивач імпортує до України відповідні хімічні речовини.
01.09.2025 року між компанією «Polidruk West» Sp. z o.o. (Польща) як продавцем та ТОВ «ФЛЕКСОПАРТНЕР» як покупцем укладено контракт купівлі-продажу №PDW-FL-01/09/2025, за умовами якого продавець зобов`язується продавати покупцю товари відповідно до специфікацій. Контракт діє до 31.12.2026 року.
На виконання Контракту сторони підписали специфікацію (Додаток №1501/4 від 15.01.2026 року), відповідно до якої позивач придбав у продавця товар Methylene Chloride Regenerated (метиленхлорид регенерований) у кількості 24000 кг за ціною 0,28 євро/кг, на загальну суму 6720,00 євро, на умовах поставки FCA St-Ouen l’Aumфne (Франція), з оплатою через 90 днів після поставки.
На підставі замовлення №08012026-1 від 08.01.2026 року та інвойсу №31/MO4/2026 від 15.01.2026 року продавець виставив рахунок-фактуру на суму 6720,00 євро.
Товар завантажено 14.01.2026 року на заводі виробника Distillerie Hauguel S.A.S. (Франція, м.Ouen l’Aumфne) та відвантажено за міжнародною автотранспортною накладною CMR №А746479 від 14.01.2026 року (перевізник – ТОВ «Транс-Сервіс-1», договір перевезення №2108ПА2 від 22.09.2025 року, замовлення на перевезення №F1401 від 09.01.2026 року). Вартість транспортних послуг склала 166062,27 грн, у тому числі до кордону України – 155997,89 грн, від кордону до місця розмитнення – 10064,38 грн, що підтверджується рахунком №427 від 14.01.2026 року та довідкою про транспортні витрати №140126-352 від 14.01.2026 року, виданими ТОВ «Транс-Сервіс-1».
Для підтвердження митної вартості товару позивач замовив у Львівській торгово-промисловій палаті експертний висновок №19-09/35 від 20.01.2026 року, яким визначено ймовірне значення вартості товару на умовах кордону України без сплати обов`язкових митних платежів та ПДВ за даними контрактної документації – 0,409 євро/кг, за цінами виробника Distillerie Hauguel – 0,379 євро/кг.
21.01.2026 року декларант позивача подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №26UA209170004542U0, у графі 31 якої заявив до митного оформлення товар з наступним описом: «Галогеновані (хлоровані) похідні насичених ациклічних вуглеводнів: Methylene chloride Regenerated, дихлорметан (метиленхлорид), CAS 75-09-2, чистота 99,6%, у вигляді прозорої безбарвної рідини. Не для медичного використання. Не в аерозольній упаковці», код товару згідно з УКТ ЗЕД – 2903120000, кількість 24000 кг, на умовах поставки FCA St-Ouen l’Aumфne.
Митну вартість товару заявлено декларантом за ціною договору (основним методом): фактурна вартість – 6720,00 євро, вартість транспортування до кордону України – 155997,89 грн, загальна заявлена митна вартість – 496849,06 грн.
Одночасно з митною декларацією декларант подав митному органу такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №PDW-FL-01/09/2025 від 01.09.2025 року; специфікацію (Додаток №1501/4 від 15.01.2026 року); інвойс №31/MO4/2026 від 15.01.2026 року; сертифікат аналізу від 14.01.2026 року; автотранспортну накладну CMR №А746479 від 14.01.2026 року; декларацію про походження товару №31/MO4/2026 від 15.01.2026 року; сертифікат з перевезення (походження) форми EUR.1 №PL/MF/AW0317517 від 16.01.2026 року; рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №427 від 14.01.2026 року; довідку про транспортні витрати №140126-352 від 14.01.2026 року; замовлення на перевезення №F1401 від 09.01.2026 року; договір транспортного перевезення №2108ПА2 від 22.09.2025 року; копію митної декларації країни відправлення №26PL401010000BRQB0 від 17.01.2026 року; замовлення на купівлю від 08.01.2026 року; замовлення посередника №08012026-1 від 08.01.2026 року; закупівельний інвойс (інвойс посередника) №260001 від 14.01.2026 року; прайс-лист посередника від 08.01.2026 року; цінову пропозицію за січень 2026 від 08.01.2026 року; розрахунок ціни від 08.01.2026 року; висновок про вартісні характеристики товару №19-09/35 від 20.01.2026 року; транзитний супровідний документ (декларація Т1); лист ТОВ «ФЛЕКСОПАРТНЕР» №20/01/2026/1 від 20.01.2026 року.
Під час здійснення митного оформлення митний орган направив декларанту вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості.
На виконання вимоги декларант додатково надав: калькуляцію (розрахунок ціни), прайс-лист, висновок Львівської ТПП, закупівельний інвойс, замовлення, договір на перевезення, копію експортної митної декларації.
22.01.2026 року Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000083/2, у графі 33 якого підставою для відмови у визнанні заявленої митної вартості зазначено, зокрема, таке. У рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 МК України за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення контролю опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, та встановлено: відповідно до договору транспортно-експедиторських послуг №2108ПА2 від 22.09.2025 року при перевезенні вантажу оплата робіт та послуг здійснюється клієнтом протягом 3 банківських днів з моменту виставлення експедитором рахунку, рахунок датований 14.01.2026 року, при цьому декларантом не подано банківських платіжних документів про оплату за транспортно-експедиційні послуги, що не дає можливості в повному обсязі здійснити перевірку числових значень складових митної вартості; наданими документами не підтверджено та декларантом не враховані додаткові витрати на надання брокерських послуг за межами території України щодо оформлення транзитної декларації Т1 по території Євросоюзу, які необхідно враховувати відповідно до підп.«а» п.1 ч.10 ст.58 МК України; поданий до митного оформлення інвойс посередника №260001, в якому зазначено номер замовлення №08012026-1, який до митного оформлення не поданий. За наведеного митним органом встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, у зв`язку з чим, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – третій статті 53 МК України, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно зі ст.57 МК України. У рішенні зазначено про неможливість застосування методу 2а (ст.59 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала митна декларація №UA209170088502 від 14.10.2025 року, де митна вартість подібного товару зі схожими характеристиками (виробник: Remat Chemie BV) становить 0,5625 дол.США/кг. У рішенні зазначено, що коригування на обсяг партії товару та комерційні рівні не здійснювалося, оскільки заявлені показники оцінюваної партії товару відповідають таким у джерелі.
Внаслідок коригування митну вартість товару визначено відповідачем за методом 2б (ст.60 МК України) у розмірі 11491,20 євро (0,4788 євро/кг х 24000 кг). Сума донарахованих митних платежів за оскаржуваним рішенням становить 17148,81 грн.
Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваного рішення.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, з приводу яких виник цей спір, регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VI (далі – МК України).
Відповідно до ч.1 ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами 1 та 2 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 ст.53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.5 ст.53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч.2 ст.54 МК України).
Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч.5 ст.54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) обмінюватися інформацією, що стосується митної вартості товарів, в електронній формі у форматі міжнародних стандартів обміну електронною інформацією з митними органами іноземних держав із використанням інформаційних технологій, за умови дотримання вимог щодо її конфіденційності; 7) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.7 ст.54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
За змістом ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до ч.2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (ч.3 ст.58 МК України).
Згідно з ч.4 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. За змістом ч.3 ст.60 МК України, для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Згідно з ч.4 ст.60 МК України, ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. Відповідно до ч.5 ст.60 МК України, у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
Згідно з ч.2 ст.55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору (контракту); обов`язок доведення митної вартості товару покладено на декларанта, який зобов`язаний подати митному органу достовірні відомості, що базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. При цьому митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, а витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. При цьому наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Ненадання декларантом витребовуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості лише у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Як встановлено судом, разом з митною декларацією №26UA209170004542U0 від 21.01.2026 року декларант подав до митного органу повний пакет документів, передбачених ч.2 ст.53 МК України, а на вимогу митного органу – й додаткові документи, перелічені у ч.3 ст.53 МК України. Ціну товару та інші складові митної вартості підтверджено контрактом №PDW-FL-01/09/2025 від 01.09.2025 року, специфікацією (Додатком №1501/4 від 15.01.2026 року), інвойсом №31/MO4/2026 від 15.01.2026 року, розрахунком ціни від 08.01.2026 року, а також документами щодо вартості перевезення. При цьому підставою для непризнання заявленої митної вартості за основним методом слугували наведені у графі 33 оскаржуваного рішення обставини, які суд оцінює наступним чином.
Щодо посилання відповідача на ненадання декларантом банківських платіжних документів про оплату транспортно-експедиційних послуг суд зазначає таке.
Відповідно до умов договору транспортного перевезення №2108ПА2 від 22.09.2025 року оплата наданих перевізником послуг здійснюється замовником протягом 3 банківських днів після виконання послуг з перевезення. Як видно з матеріалів справи, рахунок №427 датований 14.01.2026 року, а тому на момент подання митної декларації (21.01.2026 року) строк оплати ще не настав, що об`єктивно унеможливлювало подання банківських платіжних документів про таку оплату. Крім того, згідно з п.6 ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Наведена норма не містить вимоги про підтвердження транспортної складової митної вартості саме банківськими платіжними документами про оплату транспортних послуг.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 року у справі №804/16553/14 вказав, що оскільки Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), то довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Подані позивачем рахунок-фактура №427 від 14.01.2026 року та довідка про транспортні витрати №140126-352 від 14.01.2026 року містять повну інформацію про вартість перевезення вантажу до кордону України (155997,89 грн) та по території України (10064,38 грн), яка відповідає числовим значенням, врахованим у митній декларації.
До того ж, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.04.2018 року у справі №815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати, так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом. Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 12.03.2019 року у справі №803/3649/15, від 29.07.2020 року у справі №420/1709/19, від 19.11.2024 року у справі №420/23588/23 та від 23.01.2025 року у справі №160/20493/23, у яких зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару; умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються, а тому розбіжності щодо умов оплати у документах, доданих до митної декларації, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.
Щодо посилання відповідача на неврахування додаткових витрат на брокерські послуги за межами території України щодо оформлення транзитної декларації Т1 по території Євросоюзу суд зазначає таке.
За умовами поставки FCA («Free Carrier») за правилами Інкотермс продавець виконує своє зобов`язання щодо поставки товару, переданого перевізнику, призначеному покупцем, у встановленому місці, яким у спірних правовідносинах є St-Ouen l’Aumфne (Франція). Вартість усіх транспортно-експедиційних послуг повністю включено до заявленої загальної вартості перевезення у розмірі 166062,27 грн, що підтверджується рахунком №427 від 14.01.2026 року та довідкою про транспортні витрати №140126-352 від 14.01.2026 року. Транзитну декларацію Т1 оформлено в межах виконання договору транспортного перевезення №2108ПА2 від 22.09.2025 року, а окрема плата за її оформлення поза наявною транспортно-експедиційною послугою не здійснювалася та позивачем не понесена. Доводи відповідача про необхідність окремого додавання вартості брокерських послуг за межами території України зводяться до нічим не підтверджених припущень, оскільки митним органом не наведено доказів того, що такі послуги фактично надавалися окремо від транспортно-експедиційного обслуговування та не включені у заявлену вартість перевезення.
Щодо посилання відповідача на те, що поданий до митного оформлення інвойс посередника №260001 містить номер замовлення №08012026-1, який до митного оформлення не поданий, суд зазначає таке.
Інвойс посередника Distillerie Hauguel №260001 датований 14.01.2026 року, а в його графі «Votre commande N» (номер замовлення) зазначено замовлення №08012026-1 від 08.01.2026 року. Замовлення №08012026-1 від 08.01.2026 року було подано до митного оформлення серед супровідних документів та зазначено у графі 44 митної декларації, що підтверджується й переліком документів, наведеним у графі 18 оскаржуваного рішення. За таких обставин твердження митного органу про неподання зазначеного замовлення та про невідповідність дат у поданих документах не відповідає фактичним обставинам та спростовується наявними у справі матеріалами.
Отже, наведені відповідачем у графі 33 оскаржуваного рішення обставини не свідчать про наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, чи про відсутність у поданих декларантом документах відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Подані декларантом документи у своїй сукупності дозволяли перевірити числове значення заявленої митної вартості за основним методом та не викликали обґрунтованих сумнівів у достовірності задекларованих відомостей.
Крім того, суд враховує, що зі змісту наданих позивачем документів убачається послідовне формування ціни товару: ціна виробника Distillerie Hauguel за інвойсом №260001 від 14.01.2026 року становить 0,25 EUR/кг на умовах ex-works Сент-Уан-л`Омон; розрахунок ціни «Polidruk West» Sp. z o.o. від 08.01.2026 року містить калькуляцію (закупівельна вартість товару 0,25 EUR/кг плюс заробіток посередника 0,03 EUR/кг, що становить 0,28 EUR/кг); ціна за специфікацією №1501/4 від 15.01.2026 року та інвойсом №31/MO4/2026 від 15.01.2026 року відповідає вказаному розрахунку. Таким чином, усі складові ціни є документально підтвердженими, обчислюваними та визначеними кількісно у розумінні ч.2 ст.53 МК України.
Разом з тим, декларантом до митного оформлення подано експертний висновок Львівської торгово-промислової палати №19-09/35 від 20.01.2026 року, згідно з яким ймовірне значення вартості товару на кордоні України без сплати обов`язкових митних платежів становить за даними контрактної документації 0,409 EUR/кг, а за даними виробника – 0,379 EUR/кг, що узгоджується із заявленою позивачем митною вартістю з урахуванням транспортних витрат до кордону України. Оцінки цьому висновку відповідач в оскаржуваному рішенні не надав та мотивів його неприйняття не навів.
Щодо застосування відповідачем другорядного методу 2б (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) на підставі митної декларації №UA209170088502 від 14.10.2025 року суд зазначає таке.
Товар у спірних правовідносинах виготовлений виробником Distillerie Hauguel S.A.S. (Франція), тоді як у джерелі коригування товар вироблений іншим виробником – Remat Chemie BV (Нідерланди). Згідно з ч.3 ст.60 МК України, для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку, проте в оскаржуваному рішенні відповідач не навів будь-якого аналізу якості, торгової марки та репутації товарів обох виробників, що унеможливлює встановлення подібності (аналогічності) у розумінні ст.60 МК України. Крім того, ціна у джерелі коригування виражена в доларах США (0,5625 дол.США/кг), тоді як ціна за контрактом позивача – в євро (0,28 EUR/кг), а перерахунку валют для забезпечення співставності цінової інформації відповідач в оскаржуваному рішенні не здійснив. При цьому в оскаржуваному рішенні зазначено, що коригування на обсяг партії товару та комерційні рівні не здійснювалося, тоді як за ч.4, 5 ст.60 МК України ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу за умови ввезення товарів приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, а за наявності розбіжностей ціна підлягає коригуванню з їх урахуванням. Відомостей про обсяг партії товару у джерелі коригування, умови поставки та час експорту оскаржуване рішення не містить, що унеможливлює перевірку відповідності цих характеристик характеристикам оцінюваної партії.
Верховний Суд у постанові від 21.08.2018 року у справі №804/1755/17 вказав, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 25.05.2021 року у справі №520/10386/2020, від 02.06.2022 року у справі №460/2674/20 та від 27.02.2025 року у справі №300/784/24, які в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України повинні враховуватися судом під час вирішення цього спору.
Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000083/2 від 22.01.2026 року наведеним вимогам не відповідає, оскільки не містить пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії, умови поставки та комерційні умови, а посилання на митну декларацію №UA209170088502 від 14.10.2025 року лише як на джерело цінової інформації, без наведення таких пояснень, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за другорядним методом.
Суд відхиляє посилання відповідача на наявність в автоматизованій системі управління ризиками відомостей про більшу митну вартість подібного товару, оскільки сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювалися у попередніх періодах, за відсутності інших визначених законом підстав не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, а на ціну товару може впливати безліч обставин (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови й обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо). Такий підхід узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.10.2021 року у справі №420/4820/19 та від 05.05.2022 року у справі №2040/6019/18.
Щодо посилання відповідача на проведення консультацій з декларантом суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Формальне посилання відповідача у спірному рішенні на проведення консультацій без фактичного обміну наявною інформацією не змінює наведених висновків суду з огляду на встановлену безпідставність непризнання заявленої митної вартості за основним методом.
З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що позивач надав усі необхідні та достатні документи, передбачені митним законодавством, які підтверджують правильність визначення ним митної вартості товару за основним методом – за ціною договору (контракту), тоді як відповідач, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, не довів належними, достатніми та допустимими доказами правомірності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, а покладені в його основу висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Беручи до уваги те, що оскаржуване рішення Львівської митниці №UA209000/2026/000083/2 від 22.01.2026 року є правовим актом індивідуальної дії, суд констатує невідповідність такого рішення критеріям, визначеним у п.п.1, 3 ч.2 ст.2 КАС України, а тому таке рішення належить визнати протиправним та скасувати.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то ураховуючи, що суд ухвалює рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а також зважаючи на документальне підтвердження понесених позивачем витрат у вигляді судового збору на суму 3328,00 грн, наявні підстави для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд керується критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17.09.2019 року у справі №810/3806/18 та від 19.09.2019 року у справі №826/8890/18.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано договір про надання правової допомоги №06/4-26/ФП від 06.04.2026 року, детальний опис робіт (наданих послуг) та акт виконаних робіт (наданих послуг), згідно з якими розмір витрат на правничу допомогу становить 9000,00 грн та включає опрацювання наданих клієнтом документів, вивчення судової практики, збір доказів і підготовку позовної заяви, а також підготовку відповіді на відзив.
Представником відповідача заявлено про неспівмірність визначеної суми витрат на професійну правничу допомогу з огляду на обсяг фактично наданих послуг, складність справи, обсяг досліджених та підготовлених доказів.
Оцінивши обсяг фактично наданих адвокатом послуг, категорію складності справи, яка розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, характер спірних правовідносин, обсяг підготовлених документів та витрачений адвокатом час, суд, керуючись принципами співмірності та розумності, дійшов висновку, що обґрунтованим і співмірним є розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000грн, які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000083/2 від 22.01.2026 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (місцезнаходження: вул.Костюшка Т., 1, м.Львів, 79000; код ЄДРПОУ: 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛЕКСОПАРТНЕР» (місцезнаходження: вул.Т.Шевченка, 86, село Чишки, Львівський район, Львівська область, 81144; код ЄДРПОУ: 45436322) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (місцезнаходження: вул.Костюшка Т., 1, м.Львів, 79000; код ЄДРПОУ: 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛЕКСОПАРТНЕР» (місцезнаходження: вул.Т.Шевченка, 86, село Чишки, Львівський район, Львівська область, 81144; код ЄДРПОУ: 45436322) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Кухар Наталія Андріївна