К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 вересня 2026 року місто Київ

справа № 759/16947/24
апеляційне провадження № 22-ц/824/13340/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання:Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Кравченко Ю.В. від 4 червня 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

У травні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поворот виконання заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 грудня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

Заяву мотивовано тим, що заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 грудня 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . Дане рішення суду було виконано і ОСОБА_1 знято з реєстрації за вказаною адресою.

У подальшому ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2026 року заочне рішення скасовано та визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 березня 2026 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки позивач помер, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Після скасування заочного рішення ОСОБА_1 звернулася до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про поновлення реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 , у задоволенні якої відмовлено з підставі відсутності документів, що підтверджують право власності на житло.

З огляду на викладене ОСОБА_1 вважає, що у цій справі необхідно допустити поворот виконання рішення суду шляхом визнання за нею права на реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 4 червня 2026 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду.

Відмовляючи у прийнятті заяви до розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що процесуальний закон не визначає скасування заочного рішення з подальшим закриттям провадження у справі, як підставу для повороту виконання рішення. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити судове рішення, яким заяву про поворот виконання заочного рішення задовольнити. 

Скаржник зазначає, що висновок суду є помилковим, оскільки поворот виконання рішення можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку, а саме апеляційному, касаційному, за нововиявленими обставинами чи за результатами перегляду заочного рішення, було скасовано судове рішення.

Також зазначає, що суд першої інстанції вдався до надмірного формалізму при розгляді заяви, обмежившись лише цитуванням положень статті 444 ЦПК України, та без урахування положень частини дев`ятої цієї статті і статті 446 ЦПК України.

Вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та тому, що до порушення прав ОСОБА_1 призвело саме ухвалення судом рішення, яке у подальшому було скасовано.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація відзив на апеляційну скаргу не подала.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 

Представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просила її задовольнити.

Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. З урахуванням положень частини другої статті 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 грудня 2024 року в справі № 759/16947/24 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 грудня 2024 року. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено судове засідання у справі на 20 березня 2026 року.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України, до якої долучила копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва 20 березня 2026 року провадження у справі закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки позивач помер і спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Позиція суду апеляційної інстанції, мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з частиною дев`ятою статті 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною десятою статті 444 ЦПК України передбачено, що заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Отже, статтею 444 ЦПК України встановлено спеціальний процесуальний порядок розгляду заяви про поворот виконання судового рішення, визначено суд, уповноважений розглядати таку заяву, та порядок її розгляду.

Водночас положення цієї статті не передбачають можливості відмови у прийнятті до розгляду заяви про поворот виконання судового рішення з мотивів відсутності передбачених законом підстав для її задоволення.

Відмовляючи у прийнятті заяви ОСОБА_1 до розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що скасування заочного рішення з подальшим закриттям провадження у справі не належить до передбачених статтею 444 ЦПК України випадків, за яких допускається поворот виконання рішення.

Разом із тим такий висновок стосується наявності чи відсутності правових підстав для задоволення заяви, а не можливості її прийняття та розгляду судом у порядку, встановленому статтею 444 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції, відмовивши у прийнятті заяви про поворот виконання, застосував не передбачений ЦПК України процесуальний наслідок та фактично не розглянув подану заяву в установленому законом порядку і не вирішив по суті питання про наявність чи відсутність підстав для повороту виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо можливості повороту виконання судового рішення незалежно від порядку його скасування, а також посилання скаржника на положення частини дев`ятої статті 444 та статті 446 ЦПК України не підлягають оцінці судом апеляційної інстанції на цій стадії розгляду.

Оскаржувана ухвала підлягає скасуванню не внаслідок вирішення апеляційним судом питання про наявність чи відсутність підстав для повороту виконання заочного рішення, а у зв`язку з тим, що суд першої інстанції фактично не розглянув заяву ОСОБА_1 по суті в порядку, передбаченому статтею 444 ЦПК України.

Тому питання щодо наявності передбачених законом підстав для повороту виконання судового рішення, у тому числі доводи заявника щодо застосування відповідних положень статей 444 та 446 ЦПК України, підлягають оцінці судом першої інстанції під час належного розгляду заяви.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 643/5556/14-ц звернуто увагу на те, що повноваження апеляційного суду щодо скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду визначаються положеннями статті 379 ЦПК України. Відповідний підхід застосовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 755/3642/14-ц та від 23 квітня 2025 року у справі № 207/2612/21.

Оскільки суд першої інстанції не здійснив передбаченого статтею 444 ЦПК України розгляду заяви про поворот виконання та не вирішив її по суті, суд апеляційної інстанції не має процесуальних підстав підміняти суд першої інстанції у вирішенні цього питання.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 4 червня 2026 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді: