154/1578/26 
3/154/630/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2026 року     м. Володимир 

Суддя Володимирського міського суду Волинської області Мушкет О.О., розглянувши в м. Володимирі матеріали, що надійшли з Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
15 квітня 2026, о 07 год. 58 хв., по вул. Луцькій в м. Володимир, Володимирського району, Волинської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки Рено Кенго, р.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу – алкотестера Драгер 948. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів огляду, результати якого становить 0,51 проміле.
Своїми діями, які виразилися у керуванні транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Правопорушник в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, про місце, час та дату розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином через надсилання судових повісток. Разом з тим, адвокатом ОСОБА_1 – Хомич А.М., документи про підтвердження повноважень якого містяться в матеріалах справи, через канцелярію суду подано письмове клопотання про закриття провадження у справі, у якому сторона захисту посилається на незаконність зупинки транспортного засобу, яким у зазначений час та дату керував ОСОБА_1 , незастосування щодо нього працівниками поліції спеціального порядку у зв`язку з його статусом військовослужбовця, несвоєчасне роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції процесуальних прав, непроведення направлення до закладу охорони здоров`я, а також непроведення, на думку захисту, пробного забору повітря перед проведенням огляду. 
Оскільки, дії працівників поліції, починаючи із безпідставної зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 суперечать вимогам ЗУ «Про дорожній рух» та ПДР, та враховуючи вищевикладене, просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.
Дослідивши матеріали справи, подані письмові клопотання та додані до них матеріали, оцінивши їх в сукупності, суддя приходить до наступного. 
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно дост.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 2.9 а ПДР України передбачено, що водію заборонено керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного або іншого оп`яніння або перебувати під дією лікарських препаратів, які знижують увагу і швидкість реакції.
Відповідно до ч.2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду визначено Інструкціїєю про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року (Інструкція).
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п. 3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота;порушення координації рухів;порушення мови;виражене тремтіння пальців рук;різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.п. 6, 7 розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря -фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Оскільки поліцейським було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, було останньому запропоновано пройти огляд на встановлення стану сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився.
Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння становить 0,51 проміле. Згідно зазначеного акту, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Із відеозапису із реєстратора та камери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Працівник поліції, виявивши у ОСОБА_1 запах алкоголю з порожнини рота запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній добровільно погодився, з результатами згідний, результати його проведення не оскаржував, в медичний заклад для повторного огляду на стан сп`яніння їхати відмовився.  
Крім цього суд зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 641207 від 15.04.2026 зазначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest, номер 948, за результатами якого встановлено показник 0,51.
Зазначені відомості узгоджуються з окремо оформленим актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою результату тестування технічного засобу.
З роздруківки Drager Alcotest 6820 вбачається, що тестування проведено 15.04.2026 о 08:00, тест № 948, із результатом 0,51.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується не лише запис у протоколі про результат огляду, а й існування первинного технічного результату вимірювання, сформованого безпосередньо приладом.
При цьому час проведення тестування — 08:00 — передує часу складання протоколу — 08:17:15, що відповідає звичайній послідовності процесуальних дій: спочатку проведення огляду та фіксація його результату, після чого оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. 
Отже, твердження про те, що результат огляду був створений або внесений до матеріалів справи лише на стадії складання протоколу, спростовується наявною у справі роздруківкою безпосередньо з технічного засобу.
Суд також звертає увагу, що результат огляду 0,51 підтверджується кількома взаємопов`язаними джерелами доказової інформації: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду та роздруківкою технічного засобу.
Роздруківка містить ідентифікаційні дані технічного засобу — Drager Alcotest 6820, номер приладу ARPK-0182, номер тесту 948, дату та час проведення тесту, а також отриманий результат.
Тобто результат огляду не є виключно записом працівника поліції в протоколі, а має самостійне технічне підтвердження.
На роздруківці також зазначено дату останнього калібрування — 18.06.2025, тоді як тестування проведено 15.04.2026.
Разом із тим суд не ототожнює зазначення дати калібрування на роздруківці із самостійним документом про повірку технічного засобу. Питання відповідності приладу вимогам законодавства суд оцінює на підставі всіх наявних у матеріалах справи документів щодо його допуску до застосування, повірки та технічної справності.
За відсутності належних доказів несправності приладу, втручання в його роботу або недостовірності сформованого ним результату сам факт висловлення стороною захисту припущення щодо правильності роботи приладу не спростовує результат вимірювання.
На підставі вищенаведених доказів в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 15 квітня 2026, о 07 год. 58 хв., по вул. Луцькій в м. Володимир, Володимирського району, Волинської області керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням п. 2.9. а ПДР.
Що стосується тверджень сторони захисту про те, що працівники поліції не мали законних підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки конкретного порушення Правил дорожнього руху, яке стало підставою для зупинки, водієві не було названо, а з відеозапису не вбачається ознак такого порушення.
Суд вважає цей довід необґрунтованим, виходячи з наступного
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право зупиняти транспортний засіб у визначених цією статтею випадках.
При цьому суд звертає увагу, що з матеріалів справи не встановлено обставин, які б давали підстави для безумовного висновку про те, що зупинка транспортного засобу була здійснена працівниками поліції за відсутності будь-якої передбаченої законом підстави.
Сам факт, що екіпаж поліції рухався назустріч автомобілю ОСОБА_1 , після чого здійснив розворот та зупинив його, сам по собі не свідчить про незаконність зупинки.
Висновок захисту про те, що характер руху службового автомобіля поліції до моменту зупинки виключає можливість наявності законної підстави для зупинки, ґрунтується виключно на припущенні.
Суд також враховує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд встановлює саме обставини, що входять до предмета доказування за цим правопорушенням, а не вирішує питання про відповідальність водія за те порушення Правил дорожнього руху, яке могло передувати зупинці.
Разом з тим навіть встановлення певних недоліків у формулюванні працівником поліції причини зупинки саме по собі не доводить відсутності події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стороною захисту не наведено та судом не встановлено, що саме внаслідок незаконної зупинки було отримано результат огляду на стан алкогольного сп`яніння або що проведення огляду стало наслідком такого порушення.
Посилання захисту на «усталену практику Верховного Суду» суд також не може прийняти беззастережно, оскільки в клопотанні не наведено конкретних реквізитів судових рішень та правових висновків, які б за встановлених у цій справі обставин передбачали автоматичне визнання недопустимими всіх доказів, отриманих після зупинки транспортного засобу.
Отже, сам по собі довід про незаконність зупинки, який не підтверджений належними доказами та не пов`язаний безпосередньо з достовірністю результату огляду, не є підставою для закриття провадження.
Що стосується твердження ОСОБА_2 з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками поліції складено з порушеннями вимог КУпАП, оскільки ОСОБА_1 являється діючим військовим, про що під час зупинки він повідомляв працівникам поліції, а тому його огляд на стан сп`яніння повинен був проводитися у відповідності до вимог ст. 266-1КУпАП уповноваженою на те начальником органу управління Військовою службою правопорядку у ЗСУ з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується.
З аналізу вказаної статті вбачається, що при порушенні правил дорожнього руху не застосовується штраф як адміністративне стягнення лише до військовослужбовців строкової служби. Інші військовослужбовці, які керують транспортними засобами, при порушенні правил дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Доводи захисника про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, при виявленні в нього ознак алкогольного під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції, мав проводиться відповідно до положень ст. 266-1 КУпАП є необґрунтованими і такими, що ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Даною нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння: перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками алкогольного сп`яніння до таких підстав не належить.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 641207 від 15 квітня 2025 та доданого відеозапису, вбачається, що транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 був зупинений по вул. Луцькій в м. Володимир, Волинської області тобто поза межами території будь-якої військової частини, не керував транспортним засобом Збройних Сил України. Також, стороною захисту не надано відповідних документів про те, що на час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 він виконував обов`язки військової служби.
Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Даний порядок визначає процедуру огляду осіб, які керують транспортним засобом, водночас положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, а перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду водія, який є військовослужбовцем, таку процедуру проводять працівники поліції. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні запрошуватись.
Таким чином, враховуючи викладене, доводи захисника ОСОБА_1 – Хомича А.М. в цій частині також на увагу суду не заслуговують.
Також, сторона захисту у своєму клопотанні вказує, що перед основним вимірюванням нібито не було проведено обов`язкового «пробного забору повітря», у зв`язку з чим результат огляду має бути визнаний неналежним.
Суд також не може погодитися з таким доводом у запропонованому захистом значенні.
Насамперед сторона захисту повинна конкретно вказати, яку саме норму нормативно-правового акта було порушено, у чому полягає порушення та яким саме чином воно вплинуло на достовірність результату вимірювання.
Саме по собі використання терміна «пробний забір повітря» не свідчить про існування окремої обов`язкової процесуальної дії, невиконання якої автоматично робить результат огляду недійсним.
Як вже зазначалось, у матеріалах справи наявна роздруківка безпосередньо з Drager Alcotest 6820, яка ідентифікує прилад, номер тесту, дату та час тестування і містить конкретний результат вимірювання — 0,51.
Отже, суд має об`єктивний результат проведеної технічної процедури.
При цьому захистом не надано суду висновку спеціаліста, експертного дослідження або іншого належного доказу, з якого б випливало, що невиконання саме тієї технічної операції, на яку посилається захист, робить отриманий результат 0,51 недостовірним.
Тому цей довід ґрунтується на припущенні про можливу неправильність проведення вимірювання, а не на встановленому факті недостовірності результату.
Щодо доводів сторони захисту про несвоєчасне роз`яснення працівниками поліції прав ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Суд погоджується з тим, що права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинні бути забезпечені відповідно до ст. 268 КУпАП.
Водночас захист пов`язує момент роз`яснення прав із моментом проведення огляду та робить із цього висновок про недопустимість його результату.
На думку суду такий висновок є передчасним.
Результат огляду 0,51 є результатом технічного вимірювання, а не поясненням чи показанням ОСОБА_1 .
Для отримання цього результату не вимагалося від особи повідомлення про обставини вживання алкоголю, визнання вини чи надання будь-яких пояснень щодо себе.
Особа здійснила видих у спеціальний технічний засіб, після чого прилад сформував відповідний результат, який був роздрукований.
Таким чином, посилання сторони захисту на ст. 63 Конституції України саме по собі не спростовує результат технічного вимірювання.
Судом не встановлено, що до моменту роз`яснення прав від ОСОБА_1 було отримано якесь зізнання або інше пояснення, яке є єдиною підставою для встановлення його винуватості в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.
Основним доказом результату огляду є технічна фіксація показника спеціальним приладом, а не відповідь особи на запитання працівника поліції.
Тому зазначений довід захисту не дає підстав для виключення результату огляду з числа доказів.
Суд також зазначає, що законодавство України передбачає сувору заборону водіям керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Інструкції) за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Відповідно до п.3 розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Таким чином, спеціальний технічний засіб може використовуватись поліцією для огляду на стан сп`яніння за наявності: дозволу до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п.6 розділу І та п.1 розділу ІІ Інструкції); сертифіката відповідності; свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Будь-якої іншої умови для використання, в тому числі й наявності у переліку спеціальних технічних засобів, що можуть використовуватись у підрозділах Департаменту патрульної поліції та Управління національної поліції приладів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння законодавством не встановлено.
Відповідно пункту 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС та МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Результат тесту ОСОБА_1 має цифровий показник 0,51 проміле, що згідно вказаної Інструкції є встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Пунктом 9 розділу П Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС та МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Ухилення поліцейських від виконання вимог пункту 9 розділу П вказаної Інструкції не встановлено; з відеозапису вбачається згода водія з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням технічного приладу; виявлений на місці зупинки транспортного засобу позитивний результат на стан сп`яніння водія ОСОБА_1  не спростовано та ним не оскаржено.
Також суд звертає увагу, що якщо у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності були сумніви в достовірності показників газоаналізатору «Drаger Alcotest 6820», то він не був позбавлений можливості пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. 
Як вбачається з відеозапису, долученому до матеріалів справи, працівник поліції після проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу запитав у нього, чи не бажає він проїхати до медичного закладу, на що ОСОБА_1 відмовився.
Враховуючи зазначене, твердження сторони захисту, викладені в письмовому клопотанні в цій частині є необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу суду.
Приймаючи до уваги все вищезазначене, належних, допустимих та достатніх доказів, котрі б спростували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ні порушником, ні його представником суду не надано.
За таких обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.
На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Таким чином, з урахуванням вказаних обставин справи, приймаючи до уваги особу ОСОБА_1 , відсутності обставин, що пом`якшують його відповідальність, чітко сформований спосіб його протиправної поведінки та нехтування встановленим правопорядком, що значно посилює його суспільну небезпеку, враховуючи всі обставини справи, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. та позбавити його права керування транспортним засобом строком на один рік.
Відповідно до ст.4 ч.2 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст.130,283, 284 КУпАП,ст.4 ч.2 Закону України «Про судовий збір», суддя-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника, адвоката Хомича Андрія Миколайовича про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 на підставі – відмовити.
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 дохід держави 665,60 грн судового збору за наступними реквізитами: отримувач коштів: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ:37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір, Володимирський міський суд Волинської області.
Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
На постанову протягом десяти днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду .

Суддя: Олександр МУШКЕТ