Справа № 462/6678/26 

ПОСТАНОВА
Іменем України

05 серпня 2026 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 20.07.2026 року близько 18 год. 00 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , 1947 року народження, що виразилось у вчиненому конфлікті в ході якого поводив себе агресивно, словесно ображав, висловлювався нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою, тягнув за волосся, штовхав, без завдання тілесних ушкоджень, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав, вказав, що на даний час винайняв інше житло для уникнення подальших конфліктів. 
Заслухавши пояснення особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
У відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. 
Крім визнання вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 212826 від 20.07.2026 р.; протоколом прийняття заяви ОСОБА_2 від 20.07.2026 року, зареєстрований у ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області 20.07.2025 року за №15456, в якому потерпіла вказала про вчинення її сином ОСОБА_1 відносно неї домашнього насильства, що мало місце 20.07.2026 року близько 18.00 год.; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, якою поліцейським визначено високий рівень небезпеки; терміновим заборонним приписом серії АА №611397 від 20.07.2026 року, яким ОСОБА_1 було заборонено на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою та зобов`язано залишити місце проживання на 10 діб; рапортами поліцейського Р. Цішецького, з яких встановлені обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення і зазначенням про це, що правопорушник поводив себе агресивно.
Наведене узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Таким чином, досліджені судом докази, які у своїй сукупності є достатніми, належними та допустимими для встановлення винуватості особи, відносної якої складений протокол по адміністративне правопорушення, а тому враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Із врахуванням особи правопорушника, який раніше не притягався до адміністративної відповідальності, обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є визнання своєї винуватості, обставини, які обтяжують відповідальність судом не встановлені, а тому для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті правопорушення.
Крім цього, відповідно до ч. 5 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 6 ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування; кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.
Враховуючи наведене, а також особу кривдника, який є ветераном війни, особою з інвалідністю ІІ групи захворювання внаслідок військової служби, суд приходить до переконання про відсутність, на даний час, необхідності направлення ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство.
Згідно п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 як особа з інвалідністю ІІ групи звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Керуючись ст. 23, 173-2, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 /триста сорок/ гривень.
На підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.
Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Бориславський Ю. Л.