ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 вересня 2026 року м. Житомир справа № 240/4774/26
категорія 106020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши в електронній формі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

установив:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) через систему «Електронний суд» звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_2 (далі – відповідач, В/ч НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати за період з липня 2024 року по грудень 2025 року грошового забезпечення в розмірі, визначеному абзацом 7 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова №168) та зобов`язання вчинити відповідні дії.
На обґрунтування заявлених позовних вимог указує, що він набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі 20100 гривень протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження відповідно до абзацу 7 пункту 1^1 Постанови № 168 у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою ВЛК від 26 листопада 2025 року №2025-1126-1244-4561-0, згідно з якою його визнано обмежено придатним до військової служби.
Ухвалою суду від 13 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в електронній формі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
11 березня 2026 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що за відсутності рішення ВЛК, яке б встановлювало непридатність військовослужбовця до військової служби з переоглядом через 6 – 12 місяців, тобто цілковитої неспроможності виконання ним військового обов`язку, підстави для призначення та виплата позивачу додаткової винагороди у розмірі 20100 грн, що передбачена абзацом 7 пунктом 1^1 Постанови №168, відсутні.
Ухвалою суду від 15 квітня 2026 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін.
На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що ОСОБА_1 , згідно довідки про обставини травми №992 від 15 липня 2024 року, 10 липня 2024 року отримав: вибухову травму. Акубаротравму без пошкодження БП, цефалгічний синдром, забій поперекового відділу хребта, правого кульшового суглобу, правого стегна, правого ліктя.
Згідно Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України позивач у період з 26 травня 2024 року по 11 липня 2024 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією у н.п Терни Донецької області, н.п. Торецьк Донецької області.
У період з 11 липня 2024 року по 13 липня 2024 року позивач перебував на лікуванні у відділенні травматології №1 КНП «МКЛ №6».
У період з 13 липня 2024 року по 15 серпня 2024 року у КНП «Уманська центральна міська лікарня».
Згідно Довідки ВЛК виданої КНП «Уманська центральна міська лікарня» від 15 серпня 2024 року позивач отримав травму пов`язану з проходженням військової служби тяжкого ступеня та потребує відпустки на 30 (тридцять) календарних днів на період з 16 серпня 2024 року по 14 вересня 2024 року. 
Згідно довідки від 16 вересня 2024 року №3948/в Клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Гарнізонної ВЛК Військово-медичного клінічного центру південного регіону позивач потребує відпустки на 30 календарних днів з 16 вересня 2024 року по 15 жовтня 2024 року.
Згідно довідки від 14 жовтня 2024 року №4407/в Клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Гарнізонної ВЛК Військово-медичного клінічного центру південного регіону позивач потребує відпустки на 30 календарних днів з 15 жовтня 2024 року по 13 листопада 2024 року.
Згідно Довідки ВЛК від 26 листопада 2025 року №2025-1126-1244-4561-0 травма отримана 10 липня 2024 року є травмою пов`язаною із захистом Батьківщини, за ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких. Позивач придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах)медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони: Такі особи є непридатними до служби у підрозділах спеціального призначення, Десантно-штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, у спец спорудах.
Згідно Довідки ВЛК В/ч НОМЕР_3 від 03 грудня 2024 року №3598 позивачу надано відпустку після лікування тяжкої травми 30 днів, з 03 грудня 2024 року по 01 січня 2025 року. 
Згідно Довідки ВЛК В/ч НОМЕР_3 від 17 січня 2025 № 124 позивач потребує відпустки після лікування тяжкої травми 30 днів, з 17 січня 2025 по 16 лютого 2025 року.
Згідно Довідки ВЛК №2025-0506-1421-3748-0 від 06 травня 2025 позивач потребує відпустки для лікування після тяжкої травми 60 днів, з 06 травня 2025 по 05 липня 2025 року. 
11 липня 2024 року позивача у зв`язку з довготривалим лікуванням переведено у розпорядження, що підтверджується витягом з наказу від 11 липня 2024 року №199.
02 грудня 2025 року на адресу військової частини був направлений рапорт з проханням донарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду у розмірі 20100,00 грн, проте кошти позивачу не виплачені.
Уважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктами першим-третім статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі – Закон України № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з абзацами 1 та 2 пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Так, наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі – Порядок № 260).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Цього ж дня Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання вказаних Указів Кабінет Міністрів України видав Постанову № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.
Абзацом 5 пункту 2 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» (далі – Закон України № 3161-IX), установлено, що в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6 – 12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 розділу II Закону України № 3161-IX він набирає чинності з дня його опублікування, крім підпункту 1 пункту 1, підпунктів 2 і 3 пункту 3, підпункту 1 пункту 5 розділу I цього Закону та пунктів 2 і 3 цього розділу, які набирають чинності через 30 днів з дня опублікування цього Закону, та застосовується у частині виплати додаткової винагороди з першого числа місяця, в якому опублікований цей Закон.
Так, Закон України № 3161-IX офіційно опубліковано у газеті «Голос України» від 30 червня 2023 року № 13, тому абзац 5 пункту 2 розділу II Закону України № 3161-IX набрав чинності 31 липня 2023 року.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2023 року № 836 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», яка відповідно до пункту 2 набирає чинності з дня опублікування та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 01 червня 2023 року, доповнено Постанову № 168, зокрема, абзацом 7 пункту 1^1 в такій редакції:
«Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6 – 12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, після перебування у розпорядженні понад два місяці (за які вони втратили право на отримання грошового забезпечення в повному обсязі за останніми займаними посадами) і до закінчення перебування у розпорядженні щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.».
Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 15 вересня 2023 року № 1001 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», яка відповідно до пункту 2 набирає чинності з дня опублікування та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 01 червня 2023 року, абзац 7 пункту 1^1 Постанови № 168 викладено в такій редакції:
«Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6 – 12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.».
Аналіз наведеної норми права свідчить, що під час перебування у розпорядження відповідних командирів, після спливу двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) військовослужбовці мають право на отримання окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень.
Водночас умовами для реалізації військовослужбовцем права на виплату додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні) є:
отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;
визнання військово-лікарською комісією його обмежено придатним до військової служби або непридатним до військової служби з переоглядом через 6 – 12 місяців.
При цьому грошове забезпечення військовослужбовця, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними або непридатними до військової служби з переоглядом через 6 – 12 місяців та перебувають у розпорядженні відповідних командирів понад два місяці, грошове забезпечення виплачується:
до 31 травня 2023 року в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;
з 01 червня 2023 року по 30 червня 2023 року відповідно до положень Постанови № 168;
з 30 червня 2023 року (день набрання чинності Законом України № 3161-IX) у розмірі, який включає в себе оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років та додаткову винагороду в сумі 20100 гривень.
Спірні правовідносини у цій справі склалися з приводу невиплати відповідачем на користь позивача як військовослужбовця Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої абзацом 7 пункту 1^1 Постанови № 168 у розмірі 20100 грн у розрахунку на місяць за період з 12 серпня 2024 року по 10 березня 2025 року.
Отже, варто проаналізувати наявність умов для реалізації позивачем як військовослужбовцем права на виплату додаткової винагороди у розмірі 20100 грн, передбаченої абзацом 7 пункту 1^1 Постанови № 168.
Судом установлено та довідкою про обставини травми №992 від 15 липня 2024 року підтверджено, що 10 липня 2024 року позивач отримав вибухову травму. Акубаротравму без пошкодження БП, цефалгічний синдром, забій поперекового відділу хребта, правого кульшового суглобу, правого стегна, правого ліктя.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №199 від 11 липня 2024 року позивача зараховано у розпорядження командира частини.
Позивач пройшов медичний огляд військово-лікарської комісії, за результатами якого видано довідку ВЛК від 26 листопада 2025 року №2025-1126-1244-4561-0 де зазначено, що вибухова травма перенесена (10 липня 2024 року) пов`язана із захистом Батьківщини, за ступенем тяжкості відноситься до тяжких. Позивача визнано придатним до служби у військових частина, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах) та непридатним до служби у підрозділах спеціального призначення, десантно-штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, у спец спорудах. 
Наведене свідчить, що з моменту видання командиром Військової частини НОМЕР_1 наказу №199 від 11 липня 2024 року період перебування позивача у розпорядженні перевищив два місяці.
При цьому травма відповідно до довідки про обставини травми №992 від 15 липня 2024 року, визнана такою, що пов`язана із захистом Батьківщини.
Однак, як висновується з результатів медичного огляду ВЛК від 26 листопада 2025 №2025-1126-1244-4561-0, позивача визнано непридатним до служби в десантно-штурмових військах, але придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, навчальних центрах, підрозділах логістики, зв`язку, охорони.
Отже, позивач не був визнаний ВЛК ані обмежено придатним, ані непридатним до військової служби з переоглядом через 6 – 12 місяців, що є обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди у розмірі 20100 грн.
Окрім того, на дату видання ВЛК довідки від 26 листопада 2025 №2025-1126-1244-4561-0, набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» 21 березня 2024 року № 3621-IX, який скасував статус «обмежено придатний» та визначив поняття тільки придатність, «часткову» придатність та непридатність до несення служби, водночас варто зазначити, що зміни до Закону України № 3161-IX, з прийняттям вказаного Закону України № 3621-IX не приймалися.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 червня 2026 року у справі № 240/6281/25.
З урахуванням вище наведеного, суд уважає, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством та Конституцією України та ним не було порушено прав позивача з приводу перерахунку його пенсії та підстав звернень з даним адміністративним позовом до суду, таким чином позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

10.09.26