ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2026 року	справа № 380/9560/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» (79026, м. Львів, вул. Княгині Ольги, буд. 5-В, кв. (офіс) 103; код ЄДРПОУ 44611473) до Львівської митниці Державної митної служби України (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; код ЄДРПОУ 43971343) із вимогами:
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення Львівської митниці UA209000202651 від 20 січня 2026 року, UA2090002026209 від 09 квітня 2026 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами документальної планової виїзної перевірки, оформленої актом №245/25/7.4-19/44611473 від 23.12.2025, Львівською митницею прийнято податкові повідомлення-рішення №UA209000202652 та №UA209000202651 від 20.01.2026. За результатами адміністративного оскарження Державною митною службою України податкове повідомлення-рішення №UA209000202652 було частково скасовано, у зв`язку з чим Львівська митниця прийняла нове податкове повідомлення-рішення №UA2090002026209 від 09.04.2026. Позивач вважає податкові повідомлення-рішення №UA209000202651 від 20.01.2026 та №UA2090002026209 від 09.04.2026 протиправними, оскільки висновки митного органу про безпідставне застосування преференційного режиму оподаткування за сертифікатами EUR.1 ґрунтуються виключно на листах уповноваженого органу Республіки Польща, які не підтверджують недійсності сертифікатів, не спростовують походження товарів з Європейського Союзу та не містять належних доказів проведення перевірки відповідно до вимог міжнародних договорів і митного законодавства. Позивач зазначає, що сертифікати EUR.1 були видані компетентним органом країни експорту, а відповідач не довів неправомірності їх використання, у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 18.05.2026 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду.
Відповідач позов не визнав, 03.06.2026 за вх.№47372 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно та на підставі результатів документальної невиїзної перевірки, проведеної у зв`язку з надходженням від уповноважених органів Республіки Польща документально підтвердженої інформації про непідтвердження преференційного походження товарів, ввезених позивачем із застосуванням пільги за кодом « 410». За результатами перевірки встановлено безпідставність застосування тарифної преференції та заниження сум ввізного мита і ПДВ, у зв`язку з чим контролюючим органом донараховано відповідні податкові зобов`язання і штрафні санкції.
Відповідач наголошує, що автентичність сертифікатів EUR.1 не є безумовним підтвердженням преференційного походження товарів, оскільки експортер повинен документально підтвердити статус походження товару та матеріалів, використаних у його виробництві. Оскільки уповноважені органи країн експорту повідомили про ненадання таких підтверджуючих документів і внесли до сертифікатів відмітки про невідповідність вимогам достовірності, митний орган був зобов`язаний відмовити у застосуванні преференційного режиму. Просить у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» (код ЄДРПОУ 44611473) зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Основний вид діяльності: 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устатковання.
Львівською митницею На підставі пункту 9 частини першої статті 336, абзацу 3 частини другої статті 3441, статей 345-350, 352-354 Митного кодексу України від 13 березня 2012 № 4495-VI (зі змінами та доповненнями) відповідно до Плану-графіка документальних планових виїзних перевірок Держмитслужби на IV квартал 2025 року, затвердженого наказом Держмитслужби від 03.09.2025 № 913, прийнято наказ №452 від 14.10.2025 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» (ЄДРПОУ 44611473) дотримання вимог законодавства України з питань митної справи».
Відповідно до наказу №452 від 14.10.2025 наказано провести документальну невиїзну перевірку дотримання ТзОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» (ЄДРПОУ 44611473, адреса: 79026, м. Львів, вул. Княгині Ольги, буд. 5В, офіс 103) дотримання вимог законодавства України з питань митної справи за період діяльності з 07.09.2021 по 30.08.2025, тривалістю 30 робочих днів з 29 жовтня 2025 року, з врахуванням термінів давності відповідно до пункту 102.1, підпункту 102.3.2 пункту 102.3, пункту 102.9 статті 102, пункту 52І підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями)
Перевірка проводилась з 29.10.2025 по 09.12.2025.
За результатами проведеної перевірки Львівською митницею складено Акт №245/25/7.4-19/44611473 від 23.12.2025 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» (код ЄДРПОУ 44611473) дотримання вимог законодавства України з питань митної справи за період з 07.09.2021 по 30.08.2025».
В ході проведеної перевірки встановлено, що у лютому–березні 2023 року ТОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» здійснило митне оформлення товарів за митними деклараціями від 01.02.2023 №23UA209180003559U1, від 17.02.2023 №23UA209180005505U0, від 17.02.2023 №23UA209180005508U7, від 22.02.2023 №23UA209180005933U4, від 06.03.2023 №23UA209180008024U4, від 07.03.2023 №23UA209180008026U2 та від 07.03.2023 №23UA209180008031U1. 
Товари були задекларовані із застосуванням тарифної преференції за кодом « 410», у зв`язку з чим ввізне мито було нараховано за преференційними ставками від митної вартості в межах дії статті 15 Доповнення І «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.
Зазначені товари декларувалися платником податків із застосуванням тарифної преференції за кодом « 410», що, як наслідок, зумовило умовне нарахування ввізного мита без його фактичної сплати.
Застосування пільги зі сплати ввізного мита ТзОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» було здійснено на підставі преференційних документів, поданих під час митного оформлення товарів, а саме сертифікатів з перевезення (походження) товарів форми EUR.1 від 31.01.2023 №PL/MF/AS0597551, від 13.02.2023 №PL/MF/AS0597575, від 13.02.2023 №PL/MF/AS0597576, від 20.02.2023 №PL/MF/AS0597586, від 02.03.2023 №PL/MF/AS0606452, від 02.03.2023 №PL/MF/AS0606454 та від 02.03.2023 №PL/MF/AS0606455, які зазначені у графі 44 митних декларацій.
Країну походження товарів у графі 34 митних декларацій зазначено як «EU» (Європейський Союз), що було заявлено декларантом на підставі відомостей, наведених у вказаних сертифікатах з перевезення (походження) товарів форми EUR.1.
Керуючись статтею 32 Доповнення І «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, Державною митною службою України було направлено на перевірку до уповноважених органів країн експортерів сертифікати з перевезення (походження) товарів форми EUR.1 від 31.01.2023 №PL/MF/AS0597551, від 13.02.2023 №PL/MF/AS0597575, від 13.02.2023 №PL/MF/AS0597576, від 20.02.2023 №PL/MF/AS0597586, від 02.03.2023 №PL/MF/AS0606452, від 02.03.2023 №PL/MF/AS0606454 та від 02.03.2023 №PL/MF/AS0606455.
Державна митна служба України листом від 21.05.2024 №15/15-03-01/7/2721 інформувала Львівську митницю про отримання від уповноваженого органу Республіки Польща листа від 09.05.2024 №1401-100.4331.14.2023 з результатами процесу перевірки сертифіката з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 31.01.2023 №PL/MF/AS 0597551.
Уповноваженим органом Республіки Польща у зазначеному листі повідомлено наступне: «Польські митні органи підтвердили автентичність доказів походження. Проте, експортер не надав необхідних документів, підтверджуючих статус походження, тому товари не підлягають преференційному режиму».
Державна митна служба України листом від 21.05.2024 №15/15-03-01/7/2731 інформувала Львівську митницю про отримання від уповноваженого органу Республіки Польща листа від 16.05.2024 №1401-ЮС.4331.29.2023 з результатами процесу перевірки сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 13.02.2023 №PL/MF/AS 0597575, від 20.02.2023 №PL/MF/AS 0597586.
Уповноваженим органом Республіки Польща у зазначеному листі повідомлено наступне: «Представники Польської митниці підтвердили справжність доказів походження. Проте, експортер не надав необхідних документів, підтверджуючих статус походження, тому товари не підлягають преференційному режиму».
Державна митна служба України листом від 05.12.2024 №15/15-03-01/7/6298 інформувала Львівську митницю про отримання від уповноваженого органу Республіки Польща листа від 28.11.2024 №1401-ЮС.4331.59.2024 з результатами процесу перевірки сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 13.02.2023 №PL/MF/AS 0597576, від 02.03.2023 №PL/MF/AS 0606452, від 02.03.2023 №PL/MF/AS 0606455, від 02.03.2023 №PL/MF/AS 0606454.
Уповноваженим органом Республіки Польща у зазначеному листі повідомлено наступне: «Ми не можемо підтвердити походження товарів, вказаних у сертифікаті перевезення EUR.1 №PL/MF/AS 0597576, №PL/MF/AS 0606452, №PL/MF/AS 0606454, №PL/MF/AS 0606455, тому що експортер не надав необхідних документів, підтверджуючих статус походження. Тому товари не підлягають преференційному режиму».
Крім цього уповноваженим органом Республіки Польща надано копії сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 31.01.2023 №PL/MF/AS 0597551, від 13.02.2023 №PL/MF/AS 0597575, від 20.02.2023 №PL/MF/AS 0597586, від 13.02.2023 №PL/MF/AS 0597576, від 02.03.2023 №PL/MF/AS 0606452, від 02.03.2023 №PL/MF/AS 0606455, від 02.03.2023 №PL/MF/AS 0606454 у графі 14 яких внесено відмітку: «Не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності інформації, що міститься в ньому».
Таким чином, уповноваженими органами Республіки Польща, як уповноваженим державним органом країн експортерів, не підтверджено преференційне походження з Європейського Союзу товарів (код пільги 410), ввезеного ТзОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» за митними деклараціями від 01.02.2023 №23UA209180003559U1, від 17.02.2023 №23UA209180005505U0, від 22.02.2023 №23UA209180005933U4, від 17.02.2023 №23UA209180005508U7, від 06.03.2023 №23UA209180008024U4, від 07.03.2023 №23UA209180008026U2, від 07.03.2023 №23UA209180008031U1.
З огляду на те, що преференційне походження товарів, ввезених за вказаними митними деклараціями, є визначальним для застосування преференційного режиму оподаткування, а відомості про таке походження виявилися недостовірними, ТзОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» неправомірно застосовано преференційні ставки ввізного мита до зазначених товарів.
За результатами перевірки обґрунтованості та правомірності надання (отримання) ТзОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» податкових пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням інформації та документів, отриманих від уповноважених органів Республіки Польща щодо непідтвердження преференційного походження товарів, відповідно до частини дванадцятої статті 354 Митного кодексу України групою з проведення перевірки прийнято рішення про непідтвердження заявленої країни походження товарів, а також про неправомірність застосування зменшених ставок ввізного мита та тарифної преференції за кодом « 410» під час митного оформлення товарів за митними деклараціями від 01.02.2023 №23UA209180003559U1, від 17.02.2023 №23UA209180005505U0, від 22.02.2023 №23UA209180005933U4, від 17.02.2023 №23UA209180005508U7, від 06.03.2023 №23UA209180008024U4, від 07.03.2023 №23UA209180008026U2, від 07.03.2023 №23UA209180008031U1.
Таким чином, внаслідок безпідставного застосування преференції за кодом « 410» під час митного оформлення товарів за митними деклараціями від 01.02.2023 №23UA209180003559U1, від 17.02.2023 №23UA209180005505U0, від 22.02.2023 №23UA209180005933U4, від 17.02.2023 №23UA209180005508U7, від 06.03.2023 №23UA209180008024U4, від 07.03.2023 №23UA209180008026U2, від 07.03.2023 №23UA20918000803 Ш1 контролюючим органом встановлено порушення ТзОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» вимог статті 15 Доповнення 1 до Регіональної конвенції (в редакції, чинній на момент здійснення митного оформлення), частини другої статті 46, частини першої статті 257 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент здійснення митного оформлення), підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України.
Відповідно до висновків акту перевірки, за результатами документальної невиїзної перевірки встановлено порушення ТзОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» вимог:
- статті 15 Доповнення 1 до Регіональної конвенції про пан-євро- середземноморські преференційні правила походження, статті 12 Конвенції про тимчасове ввезення, частини другої статті 46, пункту 2 частини другої статті 52, частини четвертої, пункту 5 частини десятої, пункту 2 частини одинадцятої статті 58, статті 103, частини сьомої статті 106, частини першої статті 112, частини першої статті 257, пункту 1 частини першої статті 279, статті 285, абзацу 1 частини першої, абзацу 2 частини сьомої статті 286, частини четвертої статті 296 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент здійснення митного оформлення), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митними деклараціями за митними деклараціями від 18.10.2021 №UA209170/2021/082077, від 01.02.2023 №23UA209180003559Ul, від 17.02.2023 №23UA209180005505U0, від 22.02.2023 №23UA209180005933U4, від 17.02.2023 №23UA209180005508U7, від 06.03.2023 №23UA209180008024U4, від 07.03.2023 №23UA209180008026U2, від 07.03.2023 №23UA209180008031U1, від 02.02.2023 №UA209170/2023/008158 на загальну суму 507 589,34 грн;
- підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митними деклараціями від 18.10.2021 №UA209170/2021/082077, від 01.02.2023 №23UA209180003559Ul, від 17.02.2023 №23UA209180005505U0, від 22.02.2023 №23UA209180005933U4, від 17.02.2023 №23UA209180005508U7, від 06.03.2023 №23UA209180008024U4, від 07.03.2023 №23UA209180008026U2, від 07.03.2023 №23UA209180008031U1 на загальну суму 101 567,37 гривень.
20.01.2026 відповідачем на підставі висновків акту перевірки прийнято податкове повідомлення рішення №UA209000202651, яким за порушення статті 15 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, частини другої статті 46, частини першої статті 257 Митного кодексу України на підставі підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58 глави 5 розділу ІІ Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання в розмірі 507 589,34 гривень.
Відповідно до розрахунку до податкового повідомлення-рішення від 20.01.2026 №UA209000202651, сума визначеного грошового зобов`язання за митними деклараціями від 01.02.2023 №23UA209180003559U1 визначено у розмірі 30 512,29 грн, від 17.02.2023 №23UA209180005505U0 визначено у розмірі 87 594,30 грн, від 22.02.2023 №23UA209180005933U4 визначено у розмірі 41 120,20 грн, від 17.02.2023 №23UA209180005508U7 визначено у розмірі 87 594,30 грн, від 06.03.2023 №23UA209180008024U4 визначено у розмірі 86 922,75 грн, від 07.03.2023 №23UA209180008026U2 визначено у розмірі 86 922,75 грн від 07.03.2023 №23UA209180008031U1 визначено у розмірі 86922,75 грн.
Крім цього, 20.01.2026 відповідачем на підставі висновків акту перевірки прийнято податкове повідомлення рішення №UA209000202652, яким за порушення підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України на підставі підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 ст. 58 глави4 розділу ІІ Податкового кодексу України та пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання на загальну суму 101567,37 грн основного зобов`язання та 25391,87 грн штрафних санкцій.
Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТзОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» 09.02.206 подано скаргу на ППР від 20.01.2026 №UA209000202652 та№№UA209000202651, в якій просили такі скасувати.
08.04.2026 Державною митною службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги №1/10-06/13-1931, яким скаргу ТзОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» задоволено частково, залишено без змін ППР Львівської митниці від 20.01.2026 №UA209000202651 та зменшено суму грошових зобов`язань, визначених у ППР Львівської митниці від 20.01.2026 №UA209000202652.
Сума податкових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням Львівської митниці від 20.01.2026 № UA209000202652 за порушення, пов`язані з митними деклараціями від 18.10.2021 № UA209170/2021/082077, від 01.02.2023 № 23UA209180003559U1, від 17.02.2023 № 23UA209180005505U0, від 17.02.2023 № 23UA209180005508U7, від 22.02.2023 № 23UA209180005933U4, від 06.03.2023 № 23UA209180008024U4, від 07.03.2023 № 23UA209180008026U2 та від 07.03.2023 № 23UA209180008031U1, залишена незмінною. Водночас суму штрафних (фінансових) санкцій, застосованих за порушення, вчинені під час митного оформлення товарів за митними деклараціями від 01.02.2023 № 23UA209180003559U1, від 17.02.2023 № 23UA209180005505U0, від 17.02.2023 № 23UA209180005508U7, від 22.02.2023 № 23UA209180005933U4, від 06.03.2023 № 23UA209180008024U4, від 07.03.2023 № 23UA209180008026U2 та від 07.03.2023 № 23UA209180008031U1, зменшено та визначено у розмірі 10 відсотків від суми відповідних податкових зобов`язань.
Львівською митницею, з урахуванням рішення про результати розгляду скарги №1/10-06/13-1931 від 08.04.2026, прийнято ППР №UA209002026209 від 09.04.2026, яким за порушення підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України на підставі підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 ст. 58 глави4 розділу ІІ Податкового кодексу України та пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання на суму 111 724,11 гривень (101 567,37 грн - основне зобов`язання та 101 56,74 грн - штрафні санкції).
Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
При вирішенні спору, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі – МК України) та іншими законами України.
Частиною 1 ст. 1 МК України передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч. 2 ст.1 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 36 МК України положення цього Кодексу встановлюють непреференційні правила щодо визначення країни походження товарів, що переміщуються через митний кордон України, з метою застосування:1) ставок мита, правил щодо його справляння до товарів, яким надається режим найбільшого сприяння, крім тарифних пільг (преференцій), встановлених міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; 3) інших заходів відповідно до вимог Світової організації торгівлі, пов`язаних із визначенням країни походження товару.
Згідно з ч. 2 ст. 36 МК України країною походження товару вважається країна, в якій: 1) товар був повністю отриманий; 2) товар був підданий останнім економічно обґрунтованим виробничим та технологічним операціям з переробки, що призвели до виробництва нового товару або є важливою стадією виробництва, за умови виконання в цій країні критеріїв достатньої переробки, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару (ч. 1 ст. 41 МК України).
Згідно із ч. 2 ст. 36 МК України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації, крім випадків, якщо обов`язкове подання оригіналу такого документа для цілей визначення країни походження товару передбачено законами України або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 МК України у разі переміщення товару через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару: 1) на товари, до яких залежно від їх країни походження застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», «Про зовнішньоекономічну діяльність»; 2) якщо митним органом встановлено, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України; 3) якщо для цілей визначення країни походження товару це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 43 МК України перевірка документів, що підтверджують країну походження товару, зазначених у статті 41 цього Кодексу, здійснюється відповідно до цієї статті після завершення митного оформлення.
Згідно із ч. 2 цієї норми у разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів про походження товару та/або правильності відомостей, що в них містяться, зокрема щодо відомостей про країну походження товару, митний орган може перевірити факт видачі сертифіката та/або його зміст на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій або електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевірки автентичності документа про походження товару та відповідності походження товару правилам походження, встановленим цим Кодексом.
Товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України, за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України (ч. 2 ст. 46 МК України).
Частиною першою ст. 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до ст. 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Як передбачено абзацом першим ч. 5 ст. 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Згідно із абзацом другим ч. 5 ст. 280 МК України до товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.
Абзацом третім цієї норми передбачено, що до решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 351 МКУ предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Пунктом 2 ч. 2 цієї норми передбачено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження дотримання критеріїв походження або автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами ПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях (пп. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПК України).
Згідно із п. 54.4 ст. 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Згідно із пп. «в» п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.
Законом України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» від 08.11.2017 № 2187-VIII Верховна Рада України постановила приєднатися до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі - Регіональна конвенція).
Частиною першою ст. 15 Регіональної конвенції встановлено, що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару EUR. 1, зразок якого наведений у Додатку III а; (b) сертифікат з перевезення товару EUR-МЕD, зразок якого наведений у Додатку III Ь; (c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься декларацією походження або декларацією походження ЕUR-МЕD), надана експортером до інвойса.
Повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.
Статтями 31, 32 Доповнення І до Регіональної конвенції передбачено процедуру здійснення перевірки достовірності підтверджень походження товарів та правильності інформації, що в них міститься.
Відповідно до положень зазначених статей подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог Регіональної конвенції.
Таким чином, Регіональна конвенція надає уповноваженим органам право здійснювати перевірки підтверджень походження товарів після закінчення їх митного оформлення у країні імпорту як за наявності обґрунтованих сумнівів, так і вибірково.
Пунктом 2 статті 32 Доповнення І Регіональної конвенції визначено, що з метою реалізації перевірок митні органи Договірної сторони імпортера повинні повернути документ, що підтверджує походження, або його копію органам країни експорту, вказавши, за необхідності, причини запиту.
Відповідно до п. 3 ст. 32 Доповнення І Регіональної конвенції перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.
Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам Конвенції (п. 5 ст. 32 Доповнення І до Регіональної конвенції).
Крім того, Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» від 16 вересня 2014 року № 1678-VII, ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода).
Статтею 33 Протоколу І Угоди врегульовано питання щодо перевірки підтверджень походження товару. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запиту, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.
У ході розгляду цієї справи судом встановлено, що В ході проведеної перевірки встановлено, що у лютому–березні 2023 року ТОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» здійснило митне оформлення товарів за митними деклараціями від 01.02.2023 №23UA209180003559U1, від 17.02.2023 №23UA209180005505U0, від 17.02.2023 №23UA209180005508U7, від 22.02.2023 №23UA209180005933U4, від 06.03.2023 №23UA209180008024U4, від 07.03.2023 №23UA209180008026U2 та від 07.03.2023 №23UA209180008031U1. 
Товари були задекларовані із застосуванням тарифної преференції за кодом « 410», у зв`язку з чим ввізне мито було нараховано за преференційними ставками від митної вартості в межах дії статті 15 Доповнення І «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.
Відтак, ввізне мито було нараховано і сплачено за преференційними ставками від митної вартості в рамках дії норм ст. 15 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, що сторонами не заперечується.
Застосування пільги зі сплати ввізного мита ТзОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» було здійснено на підставі преференційних документів, поданих під час митного оформлення товарів, а саме сертифікатів з перевезення (походження) товарів форми EUR.1 від 31.01.2023 №PL/MF/AS0597551, від 13.02.2023 №PL/MF/AS0597575, від 13.02.2023 №PL/MF/AS0597576, від 20.02.2023 №PL/MF/AS0597586, від 02.03.2023 №PL/MF/AS0606452, від 02.03.2023 №PL/MF/AS0606454 та від 02.03.2023 №PL/MF/AS0606455, які зазначені у графі 44 митних декларацій.
Країну походження товарів у графі 34 митних декларацій зазначено як «EU» (Європейський Союз), що було заявлено декларантом на підставі відомостей, наведених у вказаних сертифікатах з перевезення (походження) товарів форми EUR.1.
Керуючись статтею 32 Доповнення І «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, Державною митною службою України було направлено на перевірку до уповноважених органів країни експортерів сертифікати з перевезення (походження) товарів форми EUR.1 від 31.01.2023 №PL/MF/AS0597551, від 13.02.2023 №PL/MF/AS0597575, від 13.02.2023 №PL/MF/AS0597576, від 20.02.2023 №PL/MF/AS0597586, від 02.03.2023 №PL/MF/AS0606452, від 02.03.2023 №PL/MF/AS0606454 та від 02.03.2023 №PL/MF/AS0606455.
Державна митна служба України листом від 21.05.2024 №15/15-03-01/7/2721 інформувала Львівську митницю про отримання від уповноваженого органу Республіки Польща листа від 09.05.2024 №1401-100.4331.14.2023 з результатами процесу перевірки сертифіката з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 31.01.2023 №PL/MF/AS 0597551.
Уповноваженим органом Республіки Польща у зазначеному листі повідомлено наступне: «Польські митні органи підтвердили автентичність доказів походження. Проте, експортер не надав необхідних документів, підтверджуючих статус походження, тому товари не підлягають преференційному режиму».
Державна митна служба України листом від 21.05.2024 №15/15-03-01/7/2731 інформувала Львівську митницю про отримання від уповноваженого органу Республіки Польща листа від 16.05.2024 №1401-ЮС.4331.29.2023 з результатами процесу перевірки сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 13.02.2023 №PL/MF/AS 0597575, від 20.02.2023 №PL/MF/AS 0597586.
Уповноваженим органом Республіки Польща у зазначеному листі повідомлено наступне: «Представники Польської митниці підтвердили справжність доказів походження. Проте, експортер не надав необхідних документів, підтверджуючих статус походження, тому товари не підлягають преференційному режиму».
Державна митна служба України листом від 05.12.2024 №15/15-03-01/7/6298 інформувала Львівську митницю про отримання від уповноваженого органу Республіки Польща листа від 28.11.2024 №1401-ЮС.4331.59.2024 з результатами процесу перевірки сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 13.02.2023 №PL/MF/AS 0597576, від 02.03.2023 №PL/MF/AS 0606452, від 02.03.2023 №PL/MF/AS 0606455, від 02.03.2023 №PL/MF/AS 0606454.
Уповноваженим органом Республіки Польща у зазначеному листі повідомлено наступне: «Ми не можемо підтвердити походження товарів, вказаних у сертифікаті перевезення EUR.1 №PL/MF/AS 0597576, №PL/MF/AS 0606452, №PL/MF/AS 0606454, №PL/MF/AS 0606455, тому що експортер не надав необхідних документів, підтверджуючих статус походження. Тому товари не підлягають преференційному режиму».
Крім цього уповноваженим органом Республіки Польща надано копії сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 31.01.2023 №PL/MF/AS 0597551, від 13.02.2023 №PL/MF/AS 0597575, від 20.02.2023 №PL/MF/AS 0597586, від 13.02.2023 №PL/MF/AS 0597576, від 02.03.2023 №PL/MF/AS 0606452, від 02.03.2023 №PL/MF/AS 0606455, від 02.03.2023 №PL/MF/AS 0606454 у графі 14 яких внесено відмітку: «Не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності інформації, що міститься в ньому».
Отже, сертифікати з перевезення товару EUR.1, які надавалися позивачем до митного органу разом із зазначеними вище митними деклараціями, з урахуванням результатів їх перевірки не можуть вважатись належною підставою для застосування ТзОВ «ТАУР КОНСТРАКШН ГРУП» преференції за кодом « 410» при митному оформленні товарів.
За висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 01.03.2021 у справі № 240/7093/19 та від 11.04.2022 у справі № 260/2805/20, митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.
Саме тому декларативне зазначення експортером у комерційних документах походження товарів з території Європейського Союзу не є достатнім саме по собі, а у разі проведення перевірки експортер зобов`язаний документально підтвердити заявлений статус походження товарів, у тому числі щодо походження матеріалів, використаних у їх виготовленні.
У спірних правовідносинах компанія-експортер не надала під час перевірки належних документів, які б підтверджували походження товарів з території Європейського Союзу, у зв`язку з чим у листі-відповіді уповноваженого органу країни-експортера зазначено, що відповідні інвойси є формально дійсними (видавалися), однак не пройшли перевірку та не можуть бути використані для застосування преференційного режиму оподаткування.
Як убачається з матеріалів справи, у спірних правовідносинах контролюючим органом встановлено факт несплати митних платежів у належному розмірі внаслідок застосування тарифних преференцій за відсутності підтвердженого походження товарів з Європейського Союзу. За таких обставин контролюючий орган, діючи на підставі статті 54 ПК України, правомірно самостійно визначив суму податкових зобов`язань, що виникли після завершення митного оформлення.
Суд звертає увагу, що обов`язок зі сплати податків і зборів у встановлених законом розмірах є безумовним обов`язком платника податків та не залежить від встановлення його вини. Водночас посилання позивача на відсутність вини має правове значення лише у правовідносинах, пов`язаних із притягненням до відповідальності за порушення митних правил, зокрема за статтею 485 МК України, що не є предметом цього спору.
Факт того, що непідтвердження походження товарів зумовлено неналежними діями іноземного експортера, не спростовує встановленої обставини сплати митних платежів у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, та не звільняє платника податків від обов`язку їх сплати разом із передбаченими ПК України штрафними санкціями.
Крім того суд звертає увагу, що у разі самостійного визначення контролюючим органом суми податкових зобов`язань, контролюючий орган зобов`язаний був самостійно визначити суму грошових зобов`язань і донараховати штрафні санкції.
Відтак застосування штрафних санкцій у спірних правовідносинах є законним наслідком встановлення факту несплати митних платежів у належному розмірі, а не формою притягнення платника податків до відповідальності за умисне порушення.
Висновки суду відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 11 квітня 2022 року у справі № 260/2805/20, від 11 серпня 2022 року у справі № 460/8509/21, від 26 квітня 2023 року у справі № 260/4347/20, від 24 грудня 2025 року у справі №380/21022/24 та від 11 лютого 2026 року у справі №380/25552/24.
За наведених обставин, оскільки у відповідь на запит митного органу листом уповноваженого органу Словацької Республіки не підтверджено преференційне походження товару, щодо якого виник спір, суд вважає, що у позивача були відсутні підстави для застосування права на преференції при його розмитненні.
Необхідно зазначити й те, що позивачем не наведено обґрунтованих та підтверджених належними доказами про те, що інформація, зазначена у відповідних листах компетентних органів Словацької Республіки щодо результатів перевірок декларацій та сертифікатів з перевезення (походження) товару форми ЕUR.1, що надавались позивачем, в тому числі для митного оформлення товарів, є недостовірною, або такою, що сформована відповідними органами з порушенням вимог законодавства.
Отже, Львівська митниця обґрунтовано прийняла оскаржені податкові повідомлення-рішення про донарахування ТзОВ «ТАУЕР КОНСТРАКШН ГРУП» грошових зобов`язань зі сплати ввізного мита і податку на додану вартість. Оскільки під час здійснення перевірки, компетентним органом Словацької Республіки за результатом процесу перевірки сертифікатів з перевезення повідомлено митні органи України, що після проведення відповідних перевірок встановлено справжність ( автентичність) сертифікатів, однак, не вдалось отримати докази преференційного походження товарів у сертифікатах з перевезення товарів, недоцільним є застосування тарифних преференцій до відповідних товарів як це передбачено Угодою між ЄС та Україною.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Львівської митниці діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю
Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
У задоволенні позову відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна