Справа № 209/2572/26
Провадження № 2/209/2155/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючої судді Левицької Н.В.,
за участі секретаря Погрібної О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
Стислий виклад позовних вимог.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 липня 2012 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 січня 2015 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати із позивачем та перебувають на її утриманні. За рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмір від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 01 вересня 2016 року державним виконавцем Заводського відділу Державної виконавчої |служби м. Дніпродзержинська винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження №2092287 та виконавчий лист був направлений до Петриківського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за місцем проживання відповідача, де і був прийнятий до виконання. Аліменти відповідачем сплачувались нерегулярно, менше призначеної частки, в результаті о він постійно мав значну заборгованість по сплаті аліментів, ухилявся від її погашення. У березні 2023 року, за проханням відповідача, який обіцяв сплачувати аліменти на утримання дітей у добровільному порядку та у розмірі, який буде достатнім для їх гідного утримання та якому зазначення його в реєстрі боржників погіршувало умови працевлаштування, позивач звернулася до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого листа. На підставі заяви позивача, 27 березня 2023 року державним виконавцем Петриківського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан М.В. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану без подальшого виконання. Однак, як зазначає позивач, ОСОБА_2 своєї обіцянки щодо добровільної сплати аліментів не виконав, аліменти сплачував не регулярно та у недостатньому розмірі. У зв`язку чим позивач знову звернулася до Слобожанського відділу ДВС із заявою про поновлення стягнення аліментів. Вказує, що рішення про стягнення аліментів у зменшеному розмірі ніж передбачено законом, на утримання двох дітей, винесено судом з врахуванням того, що цим же рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання позивача в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, а також, оскільки з нього стягувались аліменти на утримання трьох дітей від попереднього шлюбу. На даний час цих обставин не існує, оскільки діти від першого шлюбу дорослі, аліменти на її утримання також вже не стягуються, інших виконавчих проваджень про стягнення аліментів у відповідача відсутні, а відтак просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , збільшивши їх розмір з 1/4 до 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною повноліття.
Процесуальні дії у справі та позиції учасників справи.
Ухвалою суду від 20 травня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 18 червня 2026 року об 11.00 годині.
18 червня 2026 року до початку судового засідання представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Бразалук С.С. через підсистему «Електронний суд» скеровано заяву, в якій остання вказала, що у зв`язку із зайнятістю в кримінальній справі просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.
У судовому засідання 18 червня 2026 року протокольною ухвалою суду задоволено подану заяву представника відповідача та розгляд справи відкладено на 20 липня 2026 об 11.30 хвилин.
16.07.2026 року позивачем до суду подано заяву про долучення доказів.
20.07.2026 у судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про надання часу для ознайомлення з поданими позивачем матеріалами, а також у зв`язку із наданням додаткових документів. Протокольною ухвалою задоволено клопотання та оголошено перерву у судовому засіданні до 13.00 год 07 вересня 2026 року.
У судовому засіданні 07.09.2026 позивач ОСОБА_1 підтримала подану позовну заяву та просила суд її задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися. При цьому представник відповідача через підсистему «Електронний суд» 07.09.2026 скерувала заяву, в якій вказала, що після ознайомлення з матеріалами справи не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та його представника.
07 вересня 2026 року суд перейшов до стадії прийняття рішення, проголошення якого призначив на 10 год. 00 хв. 11 вересня 2026 року.
У зв`язку з неявкою усіх учасників справи 11.09.2026 у судове засідання на проголошення судового рішення, згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд зазначає наступне.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 липня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 9).
Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 10-11).
Згідно із копіями свідоцтва про народження дітей серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 09 серпня 2012 року та свідоцтва серії НОМЕР_3 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 09 жовтня 2013 батьками дітей зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.12).
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4 , актовий запис №240, виданого 24 квітня 2012 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.3).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.03.2014, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 17 січня 2014 року і до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача на двох дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 січня 2014 року і до досягнення дітьми віку повноліття.. (а.с.13-15).
18 квітня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано виконавчий лист (а.с. 16).
01.09.2016 державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Максютенко А.М. на підставі виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.04.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52092287 (а.с.17).
За заявою позивача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, старшим державним виконавцем Петриківського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан М.В. винесено постану про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому проваджені №52092287 (а.с. 19).
Згідно змісту довідки про реєстрацію та склад сім`ї ТОВ «КК «Лідер-Комфорт-Сервіс» від 14.04.2026 №176, вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїми дітьми (а.с. 20).
07.04.2026 на підставі виконавчого листа №209/216/14-ц від 18.04.2014, який виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області головним державним виконавцем Слобожанського відділу державної служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Статьєвою Аурікою Василівною винесено постану про відкриття виконавчого провадження №80693878 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача на двох дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 січня 2014 року і до досягнення дітьми віку повноліття (а.с. 21-22).
Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного старшим державним виконавцем Л. Браславець, заборгованість відповідача по аліментам станом на 17.07.2026 становить 171859,77 грн (а.с. 89-90).
Судом також досліджено консультаційні висновки спеціаліста, надані позивачем, згідно з якими позивач неодноразово зверталася до закладів охорони здоров`я у зв`язку із захворюваннями дітей. У зазначених висновках вказано на наявність у дітей хронічних захворювань, які потребують постійного медичного нагляду та систематичного лікування. Наведені обставини суд враховує при визначенні матеріального забезпечення, необхідного для належного утримання дітей (а.с. 46-73).
Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви з яких виходив суд при ухваленні рішенні.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частиною другою ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У §54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, № 250,ст.35-36,§ 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Згідно з ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За приписами ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).
Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У постанові від 27 листопада 2025 року у справі № 758/5829/24 Верховний Суд зазначив, що застосування частини третьої статті 183 СК України разом зі статтею 192 СК України не виключається. При вирішенні вимог про зміну раніше встановленого розміру аліментів застосуванню підлягає не лише стаття 192 СК України, а й положення статей 182, 184 СК України, які регулюють визначення розміру та способу виконання аліментного обов`язку.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу збільшення розміру аліментів. зазначила ту обставину, що розмір аліментів на дітей стороні по справі у розмірі частини всіх видів заробітку відповідача стягувались у зв`язку з тим, що на той час з відповідача стягувались аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, а також на дітей від попереднього шлюбу. На теперішній час діти від першого шлюбу вже дорослі, аліменти на їх утримання не сплачуються, також не сплачуються аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку.
Отже, вказані обставини змінили обсяг аліментних зобов`язань відповідача. Зазначена обставина свідчить про зміну сімейного та матеріального стану сторін порівняно з обставинами, за яких було визначено попередній розмір аліментів, та надає підстави для вирішення судом питання про визначення належного розміру аліментів на дітей, які не досягли повноліття.
При цьому сам факт наявності передбачених статтею 192 СК України підстав для перегляду розміру аліментів не означає автоматичного задоволення вимоги у заявленому розмірі. Визначаючи розмір аліментів, суд має врахувати обставини, передбачені статтею 182 СК України, та оцінити, з одного боку, потреби дитини, а з іншого -матеріальні можливості платника аліментів.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №344/10971/16, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою. Доказів наявності обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі, зокрема незадовільного стану його здоров`я, втрати працездатності, наявності інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, чи інших обставин, що істотно обмежують його матеріальні можливості, матеріали справи не містять. Відповідач відзиву на позов та доказів на спростування наведених позивачем обставин суду не подав, хоча достеменно знав про наявність даного позову, при цьому представником відповідача до суду скеровано заяву, в якій вказано, що після ознайомлення з матеріалами справи не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та його представника.
Водночас з часу первісного визначення розміру аліментів у березні 2014 року минуло понад десять років. Діти сторін є неповнолітніми: на час розгляду справи доньці виповнилося 14 років, а сину – неповних 13 років. Зі зростанням та дорослішанням дітей закономірно змінюється і збільшується обсяг витрат, необхідних для забезпечення їх належного харчування, одягом, навчання, фізичного та соціального розвитку, а також задоволення інших повсякденних потреб.
Крім того, суд враховує стан здоров`я дітей, зокрема наявність у них хронічних захворювань, що потребують постійного медичного нагляду та систематичного лікування, що зумовлює необхідність додаткових витрат на їх медичне забезпечення.
У сукупності наведені обставини свідчать про зміну потреб дітей у порівнянні з часом первісного визначення розміру аліментів та враховуються судом при вирішенні питання про збільшення їх розміру.
Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо не впливають на обсяг їхніх прав і не звільняють від обов`язків щодо дитини.
Рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини при цьому не означає необхідності їх однакової за розміром грошової участі. Той із батьків, з ким проживає дитина, бере участь у її утриманні не лише шляхом безпосередніх матеріальних витрат, але й забезпечує житлом, харчуванням, доглядом, вихованням, організацією навчання та повсякденного життя дитини.
Відповідно до частини першої статті 18 та статті 27 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини та за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для її розвитку. Найкращі інтереси дитини мають бути одним із визначальних критеріїв при вирішенні питання щодо її утримання.
Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 679/1429/15-ц звернув увагу на те, що припинення одного з аліментних зобов`язань платника, отримання ним стабільного доходу та матеріальні потреби дитини можуть свідчити про зміну матеріального становища та бути підставою для збільшення раніше встановленого розміру аліментів.
Оцінюючи у сукупності встановлені обставини, суд враховує, те, що діти стали старшими, а обсяг витрат, необхідних для забезпечення їх належного утримання та розвитку, об`єктивно зріс.
За встановлених обставин збереження аліментів на неповнолітніх дітей сторін у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, не забезпечує належної та пропорційної участі батька в утриманні спільних дітей відповідно до його матеріальних можливостей.
Визначаючи розмір аліментів у 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, суд виходить із необхідності забезпечення балансу між належним утриманням дітей та матеріальними можливостями платника аліментів. Такий розмір не є надмірним, відповідає обов`язку обох батьків забезпечувати потреби неповнолітніх дітей.
Отже, враховуючи, вік і потреби неповнолітніх дітей, відсутність доказів існування обставин, які перешкоджали б відповідачу сплачувати аліменти у більшому розмірі, суд доходить висновку про наявність передбачених статтями 182, 183, 192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/4 до 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідає принципу найкращих інтересів дітей, є необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку та водночас не порушує справедливого балансу між інтересами дітей і матеріальними можливостями платника аліментів.
При цьому, відповідачем будь-яких заперечень щодо заявленої вимоги про збільшення розміру аліментів не надано, як і доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Доказів наявності обставин, які перешкоджають виконанню ним обов`язку з утримання дітей у визначеному судом розмірі, матеріали справи не містять.
Разом з цим, суд звертає увагу на те, що позивач просила стягувати аліменти у збільшеному розмірі з дня звернення до суду з цим позовом. Водночас відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі зміни розміру аліментів у судовому порядку аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання відповідним рішенням законної сили.
Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 223/180/17 та від 26 жовтня 2022 року у справі № 759/22898/20.
Відтак, оскільки у цій справі суд змінює встановлений раніше розмір аліментів, аліменти у збільшеному розмірі підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття. У зв`язку з цим вимога позивача про стягнення аліментів у збільшеному розмірі з дня звернення до суду задоволенню не підлягає.
Враховуючи те, що цим рішенням змінюється встановлений попереднім судовим рішенням розмір аліментів, аліменти у визначеному цим рішенням розмірі підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. До набрання цим рішенням законної сили аліменти підлягають стягненню у розмірі, визначеному попереднім судовим рішенням.
Також суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Отже, враховуючи те, що позивач на час звернення до суду була звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1331,20 гривень.
Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 211, 247, 259, 263-268, 273, 354-355 ЦПК України, суд-ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , збільшивши їх розмір з 1/4 до 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку, щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку, щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припинити стягнення аліментів на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.03.2014 в цивільній справі № 209/216/14-ц.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одну) гривня 20 копійок. 
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Копії повного рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення..
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) 
Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).
Дата проголошення судового рішення 11.09.2026.

Суддя Наталія ЛЕВИЦЬКА