ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2026 р. Справа № 911/2165/26 

Господарський суд Київської області у складі судді Фурсової С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (69005, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок №158, офіс №210; код ЄДРПОУ 00191218)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» (03680, Київська область, Бучанський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, будинок №4-А; код ЄДРПОУ 36029113)

про стягнення 203 456,05 гривень

без повідомлення (виклику) сторін

Р У Х С П Р А В И

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» про стягнення 203 456,05 гривень, з яких: 23 749,69 гривень збитки у вигляді втраченого податкового кредиту, 23 749,69 гривень штраф за невиконання умов договору щодо порушення вимог до порядку заповнення та/або реєстрації податкової накладної (зупинки реєстрації), 56 144,23 гривень неустойка та 99 812,44 гривень штраф.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2026 справу № 911/2165/26 передано на розгляд судді Фурсовій С.М.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.07.2026 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи, доказів.
Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 242 ГПК України).
Пунктом 2 частини шостої статті 242 ГПК України визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Сторони у даній справі мають зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд», а тому ухвала суду від 21.07.2026 про відкриття провадження у справі № 911/2165/26 доставлена до електронних кабінетів сторін в підсистемі «Електронний суд», про що свідчать відомості автоматизованої системи документообігу суду.
За змістом частини п`ятої та сьомої статті 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Таким чином, судом вжито всі необхідні та можливі заходи, у тому числі для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.
До Господарського суду Київської області 21.07.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати наслідки спливу спеціальної позовної давності, передбаченої статтями 258, 267 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) до позовних вимог про стягнення штрафу та пені.
Відзив на позовну заяву обґрунтований наступним: значна частина заявлених позовних вимог не може бути задоволена після спливу спеціальної позовної давності; позивач неправильно застосовує законодавство щодо позовної давності; позивач неправомірно заявляє до стягнення одночасно збитки та договірний штраф за одне й те саме порушення; позивач не довів наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для стягнення збитків, зокрема причинно-наслідкового зв`язку та вини відповідача; позовні вимоги щодо стягнення пені та штрафу за порушення строків поставки є необґрунтованими; позивач не враховує особливий правовий режим виконання податкових обов`язків, встановлених у зв`язку із введенням воєнного стану. 
Від Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» 26.07.2026 надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та такими, які суперечать чинному законодавству України і умовам договору поставки № 20/159 від 23.02.2021. 
За змістом положень статей 248, 252 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
З огляду на те, що під час розгляду справи судом створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за наявними матеріалами.
Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

23.02.2021 між Підприємством з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» (постачальник) укладено договір поставки №20/159 (далі – Договір), за умовами пункту 1.1 якого на умовах, викладених у розділах цього Договору, постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, найменування, асортимент, ціна, кількість, код УКТЗЕД, строк поставки якого вказуються в Специфікаціях до Договору, які є невід`ємною його частиною.
Вартість договору на момент підписання становить без ПДВ – 24 200,00 гривень, ПДВ 20% – 4 840,00 гривень, з ПДВ – 29 040,00 гривень (пункт 2.1 Договору).
За умовами пунктів 2.2, 3.1, 4.2, Договору загальна сума цього Договору визначається загальною сумою всіх Специфікацій, які є складовими і невід`ємними частинами даного Договору. Умови поставки товару вказуються в Специфікаціях до Договору. Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання покупцем видаткової накладної. Оплата здійснюється на умовах, передбачених в Специфікаціях.
Відповідно до пункту 11.1 Договору він набуває чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін і діє до 31.07.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за Договором.
Так, за специфікацією № 1 від 23.02.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 29 040,00 гривень, в тому числі ПДВ – 4 840,00 гривень.
01.04.2021 здійснена поставка товару, що підтверджується видатковою накладною № 1011 від 01.04.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 1 від 23.02.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 41 календарний день, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 1531 від 01.04.2021 у розмірі 29 040,00 гривень, в тому числі ПДВ – 4 840,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 489974 від 02.04.2021.
За специфікацією № 2 від 30.03.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 16 162,32, в тому числі ПДВ – 2 693,72 гривень.
15.04.2021 здійснена поставка товару, що підтверджується видатковою накладною № 1191 від 15.04.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 2 від 30.03.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 41 календарний день, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 1778 від 15.04.2021 у розмірі 16 162,32 гривень, в тому числі ПДВ – 2 693,72 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 490002 від 02.06.2021.
За специфікацією № 3 від 15.04.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 149 508,00 гривень, в тому числі ПДВ – 24 918,00 гривень.
Поставка товару здійснена в два етапи:
- 15.04.2021 здійснена поставка частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 1195 від 15.04.2021;
- 11.08.2021 здійснена поставка решти товару, що підтверджується видатковою накладною № 2468 від 11.08.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 3 від 15.04.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 1784 від 15.04.2021 у розмірі 23 868,00 гривень, в тому числі ПДВ – 3 978,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 489465 від 26.05.2021 та на підставі рахунку № 1422 від 11.08.2021 у розмірі 125 640,00 гривень, в тому числі ПДВ – 20 940,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 501105 від 22.09.2021.
За специфікацією № 4 від 02.04.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 91 521,60 гривень, в тому числі ПДВ – 15 253,60 гривень.
Поставка товару здійснена в два етапи:
- 14.06.2021 здійснена поставка частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 1794 від 14.06.2021;
- 21.07.2021 здійснена поставка решти товару, що підтверджується видатковою накладною № 2244 від 21.07.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 4 від 02.04.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 1421 від 14.06.2021 у розмірі 40 281,60 гривень, в тому числі ПДВ – 6 713,60 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 495441 від 28.07.2021 та на підставі рахунку № 2695 від 21.07.2021 у розмірі 51 240,00 гривень, в тому числі ПДВ – 8 540,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 499101 від 01.09.2021.
За специфікацією № 5 від 22.05.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 47 436,00 гривень, в тому числі ПДВ – 7 906,00 гривень.
Поставка товару здійснена в три етапи:
- 24.05.2021 здійснена поставка частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 1594 від 24.05.2021;
- 14.06.2021 здійснена поставка іншої частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 1795 від 14.06.2021;
- 08.07.2021 здійснена поставка решти товару, що підтверджується видатковою накладною № 2082 від 08.07.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 5 від 22.05.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 2382 від 24.05.2021 у розмірі 22 620,00 гривень, в тому числі ПДВ – 3 770,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 495951 від 04.08.2021, на підставі рахунку № 2383 від 24.06.2021 у розмірі 19 776,00 гривень, в тому числі ПДВ – 3 296,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 495440 від 28.07.2021 та на підставі рахунку № 2696 від 08.07.2021 у розмірі 5 040,00 гривень, тому числі ПДВ – 840,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 498411 від 26.08.2021.
За специфікацією № 6 від 14.05.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 129 300,00 гривень, в тому числі ПДВ – 21 550,00 гривень.
Поставка товару здійснена в два етапи:
- 24.05.2021 здійснена поставка частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 1591 від 24.05.2021; 
- 10.06.2021 здійснена поставка решти товару, що підтверджується видатковою накладною № 1796 від 10.06.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 6 від 14.05.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар була здійснена на підставі рахунку № 2380 від 24.05.2021 у розмірі 43 680,00 гривень, в тому числі ПДВ – 7 280,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 493198 від 07.07.2021 та на підставі рахунку № 2381 від 10.06.2021 у розмірі 85 620,00 гривень, в тому числі ПДВ – 14 270,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 495442 від 28.07.2021.
За специфікацією № 7 від 02.06.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 80 880,05 гривень, в тому числі ПДВ – 13 480,01 гривень.
Поставка товару здійснена в три етапи:
- 21.07.2021 здійснена поставка частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 2247 від 21.07.2021; 
- 18.08.2021 року здійснена поставка іншої частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 2558 від 18.08.2021; 
- 19.10.2021 здійснена поставка решти товару, що підтверджується видатковою накладною № 3203 від 19.10.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 7 від 02.06.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 3333 від 21.07.2021 у розмірі 36 125,32 гривень, в тому числі ПДВ – 6 020,89 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 499042 від 01.09.2021, на підставі рахунку № 3334 від 18.08.2021 у розмірі 43 971,84 гривень, в тому числі ПДВ – 7 328,64 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 502223 від 30.09.2021 та на підставі рахунку № 3771 від 19.10.2021 у розмірі 782,89 гривень, в тому числі ПДВ – 130,48 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 507946 від 24.11.2021.
За специфікацією № 8 від 02.06.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 17 280,00 гривень, в тому числі ПДВ – 2 880,00 гривень.
24.06.2021 здійснена поставка товару, що підтверджується видатковою накладною № 1952 від 24.06.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 8 від 02.06.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 2916 від 24.06.2021 у розмірі 17 280,00 гривень, в тому числі ПДВ – 2 880,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 495952 від 04.08.2021.
За специфікацією № 9 від 18.06.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 95 700,00 гривень, в тому числі ПДВ – 15 950,00 гривень.
11.11.2021 здійснена поставка товару, що підтверджується видатковою накладною № 3516 від 11.11.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 9 від 18.06.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 3842 від 11.11.2021 у розмірі 89 404,70 гривень, в тому числі ПДВ – 14 900,78 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 510690 від 22.12.2021.
За специфікацією № 10 від 21.07.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 214 800,00 гривень, в тому числі ПДВ – 35 800,00 гривень.
Поставка товару здійснена в два етапи:
- 20.08.2021 здійснена поставка частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 2591 від 20.08.2021;
- 01.09.2021 здійснена поставка решти товару, що підтверджується видатковою накладною № 2695 від 01.09.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 10 від 21.07.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 3820 від 20.08.2021 у розмірі 75 060,00 гривень, в тому числі ПДВ – 12 510,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 501838 від 29.09.2021 та на підставі рахунку № 3984 від 01.09.2021 у розмірі 139 740,00 гривень, в тому числі ПДВ – 23 290,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 503600 від 12.10.2021.
За специфікацією № 11 від 28.07.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 91 680,00 гривень, в тому числі ПДВ – 15 280,00 гривень.
18.08.2021 здійснена поставка товару, що підтверджується видатковою накладною № 2560 від 18.08.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 11 від 28.07.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 120 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 3772 від 18.08.2021 у розмірі 91 680,00 гривень, в тому числі ПДВ – 15 280,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 511195 від 29.12.2021.
За специфікацією № 12 від 28.07.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 120 000,00 гривень, в тому числі ПДВ – 20 000,00 гривень.
23.12.2021 здійснена поставка товару, що підтверджується видатковою накладною № 4004 від 23.12.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 12 від 28.07.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 3302 від 23.12.2021 у розмірі 120 000,00 гривень, в тому числі ПДВ – 20 000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 7265 від 11.04.2022.
За специфікацією № 13 від 11.08.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 924 204,48 гривень, в тому числі ПДВ – 154 034,08 гривень.
Поставка товару здійснена в три етапи:
- 20.08.2021 здійснена поставка частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 2592 від 20.08.2021, 
- 28.09.2021 здійснена поставка іншої частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 3008 від 28.09.2021; 
- 26.10.2021 здійснена поставка решти товару, що підтверджується видатковою накладною № 3291 від 26.10.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 13 від 11.08.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 60 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 3822 від 20.08.2021 у розмірі 83 520,00 гривень, в тому числі ПДВ – 13 920,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 504905 від 27.10.2021, на підставі рахунку № 3844 від 28.09.2021 у розмірі 278 400,00 гривень, в тому числі ПДВ – 46 400,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 509454 від 08.12.2021 та на підставі рахунку № 4441 від 26.10.2021 у розмірі 562 284,48 гривень, в тому числі ПДВ – 93 714,08 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 969 від 12.01.2022.
За специфікацією № 14 від 11.08.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 95 340,00 гривень, в тому числі ПДВ – 15 890,00 гривень.
Поставка товару здійснена в три етапи:
- 28.09.2021 здійснена поставка частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 3009 від 28.09.2021; 
- 19.10.2021 здійснена поставка іншої частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 3200 від 19.10.2021;
- 11.11.2021 здійснена поставка решти товару, що підтверджується видатковою накладною № 3513 від 11.11.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 14 від 11.08.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 4447 від 28.09.2021 у розмірі 42 000,00 гривень, в тому числі ПДВ – 7 000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 506514 від 10.11.2021, на підставі рахунку № 4306 від 19.10.2021 у розмірі 20 220,00 гривень, в тому числі ПДВ – 3 370,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 507945 від 24.11.2021 та на підставі рахунку № 4696 від 11.11.2021 у розмірі 33 120,00 гривень, в тому числі ПДВ – 5 520,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 510686 від 22.12.2021.
За специфікацією № 15 від 05.10.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 311 680,80 гривень, в тому числі ПДВ – 51 946,80 гривень.
Поставка товару здійснена в три етапи:
- 06.10.2021 року здійснена поставка частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 3080 від 06.10.2021;
- 11.10.2021 здійснена поставка іншої частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 3159 від 11.10.2021;
- 19.10.2021 здійснена поставка решти товару, що підтверджується видатковою накладною № 3202 від 19.10.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 15 від 05.10.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 4448 від 06.10.2021 у розмірі 72 725,52 гривень, в тому числі ПДВ – 12 120,92 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 506548 від 10.11.2021, на підставі рахунку № 4535 від 11.10.2021 у розмірі 72 725,52 гривень, в тому числі ПДВ – 12 120,92 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 507359 від 17.11.2021 та на підставі рахунку № 4639 від 19.10.2021 у розмірі 166 229,76 гривень, в тому числі ПДВ – 27 704,96 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 507944 від 24.11.2021.
За специфікацією № 16 від 20.10.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар загальну суму 4 395,60 гривень, в тому числі ПДВ – 732,60 гривень.
23.11.2021 здійснена поставка товару, що підтверджується видатковою накладною № 3651 від 23.11.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 16 від 20.10.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 49 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 4873 від 23.12.2021 у розмірі 4 395,60 гривень, в тому числі ПДВ – 732,60 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 1572 від 19.01.2022.
За специфікацією № 17 від 22.10.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 51 984,00 гривень, в тому числі ПДВ – 8 664,00 гривень.
26.10.2021 здійснена поставка товару, що підтверджується видатковою накладною № 3290 від 26.10.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 17 від 22.10.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 3290 від 26.10.2021 у розмірі 51 984,00 гривень, в тому числі ПДВ – 8 664,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 509533 від 08.12.2021.
За специфікацією № 18 від 22.10.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 168 640,00 гривень, в тому числі ПДВ – 28 140,00 гривень.
Поставка товару здійснена в три етапи:
- 12.11.2021 здійснена поставка частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 3509 від 12.11.2021;
- 23.12.2021 здійснена поставка іншої частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 3987 від 23.12.2021;
- 25.01.2022 здійснена поставка решти товару, що підтверджується видатковою накладною № 187 від 25.01.2022.
Пунктом 3 Специфікації № 18 від 22.10.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 5131 від 12.11.2021 у розмірі 108 936,00 гривень, в тому числі ПДВ – 18 156,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 510689 від 22.12.2021, на підставі рахунку № 5792 від 23.12.2021 у розмірі 44 964,00 гривень, в тому числі ПДВ – 7 494,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 2253 від 26.01.2022 та на підставі рахунку № 289 від 25.01.2022 у розмірі 14 940,00 гривень, в тому числі ПДВ – 2 490,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 5758 від 10.03.2022.
За специфікацією № 19 від 29.10.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 311 680,80 гривень, в тому числі ПДВ – 51 946,80 гривень.
Поставка товару здійснена в два етапи:
- 11.11.2021 здійснена поставка частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 3512 від 11.11.2021; 
- 21.12.2021 здійснена поставка решти товару, що підтверджується видатковою накладною № 3981 від 21.12.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 19 від 29.10.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 4827 від 11.11.2021 у розмірі 103 893,60 гривень, в тому числі ПДВ – 17 315,60 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 510684 від 22.12.2021 та на підставі рахунку № 5710 від 21.12.2021 у розмірі 207 787,20 гривень, в тому числі ПДВ – 34 631,20 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 2242 від 26.01.2022.
За специфікацією № 20 від 16.11.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 14 400,00 гривень, в тому числі ПДВ – 2 400,00 гривень.
11.11.2021 здійснена поставка товару, що підтверджується видатковою накладною № 3517 від 11.11.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 20 від 16.11.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 5144 від 11.11.2021 у розмірі 14 400,00 гривень, в тому числі ПДВ – 2 400,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 510685 від 22.12.2021.
За специфікацією № 21 від 30.11.2021 до Договору відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 311 680,80 гривень, в тому числі ПДВ – 51 946,80 гривень.
Поставка товару здійснена в три етапи:
- 22.11.2021 здійснена поставка частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 3652 від 22.11.2021; 
- 21.12.2021 здійснена поставка іншої частини товару, що підтверджується видатковою накладною № 3982 від 21.12.2021;
- 23.12.2021 здійснена поставка решти товару, що підтверджується видатковою накладною № 4003 від 23.12.2021.
Пунктом 3 Специфікації № 21 від 30.11.2021 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
Оплата за поставлений товар здійснена на підставі рахунку № 4828 від 22.11.2021 у розмірі 207 787,20 гривень, в тому числі ПДВ – 34 631,20 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 511285 від 29.12.2021, на підставі рахунку № 5789 від 21.12.2021 у розмірі 83 114,88 гривень, в тому числі ПДВ – 13 852,48 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 2165 від 26.01.2022 та на підставі рахунку № 5814 від 23.12.2021 у розмірі 20 778,72 гривень, в тому числі ПДВ – 3 463,12 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 2173 від 26.01.2022.
За специфікацією № 22 від 15.01.2022 відповідач зобов`язався поставити товар на загальну суму 150 225,48 гривень, в тому числі ПДВ – 25 037,58 гривень.
24.02.2022 здійснена поставка товару на загальну суму 142 498,13 гривень, в тому числі ПДВ – 23 749,69 гривень, що підтверджується рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.01.2026 у справі № 908/3184/25.
Пунктом 3 Специфікації № 22 від 15.01.2022 до Договору визначено умови оплати: оплата за товар здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату товару на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, з дати прийняття товару на складі покупця та підписання видаткової накладної та інших супровідних документів уповноваженим представником покупця.
На виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 08.01.2026 у справі № 908/3184/25 позивачем сплачено 142 498,13 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 343 від 02.04.2026.
Видаткові накладні до специфікацій № 1-21 підписані уповноваженими особами з боку постачальника і покупця.
Факт поставки товару є доведеним видатковими накладними, які узгоджені сторонами та підтверджують прийняття товару без жодних зауважень та претензій, про що свідчать підписи уповноважених представників позивача та відповідача на видаткових накладних.
Товар, поставлений згідно з Договором позивачем оплачений у повному обсязі, що не заперечується відповідачем та не спростовується матеріалами справи.
Позивач зазначає, що відповідач повинен був зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну з датою поставки товару за Договором за 24.02.2022 в строк до 15.03.2022. При цьому, відповідач не здійснив оформлення та реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної відповідно до вимог Податкового кодексу України на суму ПДВ 23 749,69 гривень.
Позивачем на адресу відповідача направлена претензія від 12.06.2025 за 20/26, в якій позивач просив перерахувати йому суму завданих збитків у вигляді втраченого податкового кредиту у розмірі 23 749,69 гривень, штраф за невиконання умов пункту 4.6 Договору щодо порушення вимог до порядку заповнення та/або реєстрації податкової накладної (зупинки реєстрації) у розмірі 23 749,69 гривень, неустойку за порушення строку поставки товару у розмірі 56 144,23 гривень та штраф за порушення строків поставки товару понад 20 та 30 календарних днів у розмірі 99 812,44 гривень.
У відповідь на претензію відповідач повідомив про відмову у її задоволенні з підстав, викладених у відповіді від 26.06.2026 за № 04/26-1052. 
Мотивуючи заявлені вимоги позивач вважає, що в результаті невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного оформлення та реєстрації податкової накладної позивачу завдано збитків.
Збитками в даному випадку є сума податкового кредиту у розмірі податку на додану вартість, сплаченого позивачем та неотриманого ним внаслідок протиправної поведінки (бездіяльності) відповідача у розмірі 23 749,69 гривень.
Крім того, позивачем за порушення умов пунктів 4.6, 7.2 договору № 20/159 від 23.02.2021, нараховано штраф у розмірі 23 749,69 гривень за порушення вимог до порядку заповнення та/або реєстрації податкової накладної (зупинки реєстрації), неустойку за порушення строків поставки товару у розмірі 56 144,23 гривень та штраф за порушення строків поставки товару понад 20 та 30 календарних днів у розмірі 99 812,44 гривень

Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні судового рішення. Висновки суду.
За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), за приписами частини 2 якої підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. 
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договором, який за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною четвертою статті 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За змістом статей 610-611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, відшкодування збитків.
Сторонами у пункті 4.6 Договору узгоджено, що якщо оплата товару покупцем проведена, і внаслідок порушення постачальником встановлених чинним законодавством вимог до порядку заповнення та/або реєстрації податкової накладної (зупинки реєстрації), при якому покупець по закінченню 60 календарних днів від дати виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг (пункт 187.1 статті 187 Податкового кодексу України) не має права на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, яка зазначена/має бути зазначена в податковій накладній, постачальник зобов`язаний сплатити на користь покупця штраф в розмірі 20 % від бази оподаткування товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість та зазначені/мають бути зазначені у податковій накладній, протягом трьох робочих днів з моменту надіслання йому відповідного повідомлення покупця.
В Україні Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.
Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.2022 № 263 «Деякі питання забезпечення функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану», визначені додаткові заходи для забезпечення належного функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану, зокрема підпунктом 4 означеної постанови передбачено можливість зупиняти та/або обмежувати роботу публічних електронних реєстрів. Так, Державною податковою службою України для забезпечення захисту інформації на період воєнного стану в Україні обмежено роботу публічних електронних реєстрів, у тому числі роботу Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН).
Робота ЄРПН зупинена 24.02.2022. Про зупинення роботи ЄРПН з 24.02.2022 платників повідомлено на веб-порталі Державної податкової служби України за посиланням: https://tax.gov.ua.
Відповідно до змін, внесених до Податкового кодексу України Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 № 2260 ІХ, які набрали чинності 27.05.2022, роботу ЄРПН відновлено з 27.05.2022.
Про відновлення роботи ЄРПН з 27.05.2022 повідомлялось на веб-порталі Державної податкової служби України за посиланням: https://tax.gov.ua. Отже, ЄРПН не функціонував з 24.02.2022 по 26.05.2022 (включно).
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 № 2260-ІХ реєстрація податкових накладних за лютий-травень 2022 року передбачена до 15.07.2022.
Абзацом четвертим пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (далі – ПК України) передбачено, що у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
На період воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених ПК України (пункт 102.9 статті 102 ПК України). Це зупиняло, у тому числі перебіг строків і для формування податкового кредиту.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30.06.2023 № 3219-IX виключено пункт 102.9 статті 102 ПК України, а також внесені зміни до підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, згідно якого тимчасово, до 01.08.2023, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Таким чином, строк на включення до податкового кредиту сум ПДВ, встановлений пунктом 198.6 статті 198 ПК України, починаючи з 01.08.2023 продовжується на ту кількість днів, протягом яких платник податку мав право на включення сум ПДВ до податкового кредиту, які припадають на період починаючи з дати введення воєнного стану на території України і до 01.08.2023.
Отже, строк для включення до податкового кредиту сум ПДВ на суму 23 749,69 гривень за поставкою товару на загальну суму 142 498,13 гривень, яка відбулась 24.02.2022 становить 365 днів. З 01.08.2023 + 365 днів = 31.07.2024.
Позивач мав право сформувати податковий кредит протягом 365 днів з дати складання податкової накладної, але не раніше ніж дата реєстрації цієї податкової накладної. Тільки податкова накладна, складена та зареєстрована продавцем в ЄРПН, є для покупця підставою для віднесення сум до податкового кредиту.
Для позивача податковий кредит, з точки зору цивільно-правових відносин, є визначеним об`єктом цивільних прав – грошима (стаття 192 ЦК України). За допомогою цих коштів підприємство отримує можливість зменшити суму ПДВ, яку йому треба сплатити в бюджет. Якщо отримувач товарів/послуг не має права на податковий кредит, він повинен сплатити в бюджет більшу суму ПДВ.
Будучи учасником господарсько-правових відносин, отримувач товарів/послуг покупець за Договором – Підприємство з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» отримує збитки, які виникли у зв`язку з невиконанням постачальником за Договором – Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» своїх податкових зобов`язань.
Відсутність складання та реєстрації податкової накладної за операцією з поставки товару, яка відбулась 24.02.2022, підтверджується витягом з Єдиного реєстру податкових накладних за період з 23.02.2021 по 31.03.2026.
Таким чином, для позивача сума втраченого податкового кредиту на суму ПДВ 23 749,69 гривень є збитками, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (стаття 16 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки – збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит – сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг (підпункт «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України).
За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.
Абзацом першим пункту 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
За приписами пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку – дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої – дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів – дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг – дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (абзац перший пункту 201.7 статті 201 ПК України).
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку – продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відсутність факту реєстрації платником податку – продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду висловилася у постанові від 03.08.2018 у справі № 917/877/17 про те, що є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.
Доказами відсутності реєстрації є дані ЄРПН.
Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, належним способом захисту для позивача є саме звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.
Для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків з недобросовісного контрагента, який не здійснив реєстрацію податкової накладної у ЄРПН, необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення:
1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання) – відповідачем не складено та не зареєстровано податкову накладну в ЄРПН. Оскільки таке зобов`язання прямо передбачене укладеним договором та за його порушення передбачена відповідальність, то до реєстрації податкової накладної в ЄРПН зобов`язання відповідача за договором вважаються невиконаними. Тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту. Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 925/17/18; 
2) шкідливого результату такої поведінки – позивачу завдано збитки у вигляді втраченого податкового кредиту, бо виникнення права на податковий кредит залежить від реєстрації податкової накладної в ЄРПН, і відсутній механізм, який би дозволяв покупцю включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати;
3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками – право на включення сплаченої суми ПДВ до податкового кредиту безпосередньо залежить від факту складання та реєстрації податкової накладної відповідачем. Таким чином, прямі збитки у вигляді втрачених коштів – суми податкового кредиту є безпосереднім та невідворотнім наслідком порушення відповідачем договірного зобов`язання з реєстрації податкової накладної;
4) вини особи, яка заподіяла шкоду – бездіяльність відповідача (порушення зобов`язання, передбаченого умовами договору) у вигляді невиконання договірного обов`язку з реєстрації податкової накладної у ЄРПН, яка не обумовлена ніякими невідворотними чи непереборними обставинами, які не залежать від волі відповідача. Оскільки саме від відповідача, який має визначений законом та договором обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, залежить реалізація покупцем майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, продавець залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.
Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові судової палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 916/334/22, факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання – наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.
Факт відсутності зареєстрованої відповідної податкової накладної в ЄРПН, призвело до позбавлення позивача права включити сплачену ним суму ПДВ до складу податкового кредиту і, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 23 749,69 гривень, що фактично є збитками підприємства, а отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.
Відповідач не довів належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо реєстрації податкової накладної у встановлений законом строк.
З огляду на викладене, позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» 23 749,69 гривень завданих збитків у вигляді втраченого податкового кредиту є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача 23 749,69 гривень штрафу за невиконання умов договору щодо порушення вимог до порядку заповнення та/або реєстрації податкової накладної (зупинки реєстрації).
У пункті 4.6 Договору сторонами передбачена відповідальність продавця у вигляді штрафу за порушення порядку заповнення та/або реєстрації податкової накладної (зупинки реєстрації) по закінченню 60 календарних днів від дати виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, за умови оплати покупцем товару та при втраті ним права на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, яка зазначена/має бути зазначена в податковій накладній.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків між сторонами у даному випадку є договір поставки.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідач 24.02.2022 поставив позивачу товар на загальну суму 142 498,13 гривень, в тому числі ПДВ – 23 749,69 гривень.
Поряд з цим, здійснивши постачання товару, відповідач порушив інше договірне зобов`язання, а саме не виконав обов`язку з реєстрації податкової накладної у ЄРПН за фактом господарської операції у межах договору поставки № 20/159 від 23.02.2021.
Свобода визначення умов договору є одним з проявів максими «дозволено все, що не заборонено», і вона базується на невтручанні держави у приватні відносини, доки такі відносини стосуються лише їх учасників. Тому сторони договору можуть на власний розсуд (якщо він не обмежений законом) визначити зміст свого регулятивного правовідношення, нормальну динаміку його розвитку.
Такому критерію, однак, відповідають лише ті відносини, що виникають на підставі правомірної поведінки сторін. Що ж до наслідків неправомірної поведінки, то немає ніяких підстав застосовувати до них правило «дозволено все, що не заборонено», бо лише правомірна поведінка не зачіпає публічного інтересу. Неправомірна поведінка є підставою для застосування способів захисту права. Якщо таке застосування здійснюється судом шляхом ухвалення судового рішення, яке до того ж забезпечується примусовим виконанням за санкцією держави (судовим рішенням), то це вже стосується не тільки приватного інтересу, а й зачіпає державний інтерес. Державі не байдуже, які дії та в якому випадку можуть бути санкціоновані і гарантовані державним примусом, адже через захист конкретного суб`єктивного права здійснюється одночасна охорона і публічних інтересів (суспільного ладу, правопорядку).
Для реалізації сторонами свободи визначення умов договору як міри правомірної поведінки сторін важливим є те, чи належать ці умови договору до тих правовідносин, що взагалі можуть бути унормовані сторонами на власний розсуд у цивільному договорі, волевиявлення сторін у яких має значення для кваліфікації поведінки як правомірної, чи такої, що складає собою правопорушення.
За приватноправовим договором сторони встановлюють, змінюють або припиняють саме цивільні права та обов`язки (стаття 626 ЦК України), ті, які регулюються цивільним законодавством. За частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За приписами ж, встановленими частиною другою статті 1 ЦК України, до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом, тому правило «дозволено все, що не заборонено» як підстава для застосування договірного регулювання до відповідних правовідносин взагалі незастосовне.
Приписи частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.
Судом встановлено, що сторони уклали договір поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Реалізуючи свободу договору, сторони вправі на власний розсуд визначити строки і порядок поставки товару, його якість та асортимент, комплектність, перелік товаросупровідних документів, порядок їх передачі як і порядок, строки та спосіб оплати тощо, передбачивши цивільно-правову відповідальність за порушення цих умов.
Що ж стосується податкових накладних, їх складання та реєстрації, то це документ, призначений для розрахунку податку на додану вартість, а не для оформлення операцій з поставки товару господарюючим суб`єктом; податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Порядок складання та реєстрації податкових накладних унормовано ПК України, який за пунктом 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів.
Так, відповідно до положень пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Згідно з пунктом 200-1.1 статті 200-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку.
Суми ПДВ, зазначені у податковій накладній, після реєстрації податкової накладної в ЄРПН: формують податковий кредит (об`єкт цивільних прав) на підставі зареєстрованих податкових накладних; збільшують реєстраційний ліміт покупця (пункт 200-1 статті 200-1 ПК України); сума реєстраційного ліміту в СЕА ПДВ (невід`ємна складова частина податкового кредиту), яка формується за наслідками реєстрації податкових накладних, може бути використана отримувачем ПДВ для реєстрації вже свої податкових накладних в ЄРПН по своїх податкових зобов`язаннях без поповнення електронного рахунку в СЕА ПДВ для збільшення реєстраційного ліміту; беруть участь у формуванні податкового кредиту для зменшення податкових зобов`язань за наслідками подання декларації з ПДВ (тобто сплата податку на додану вартість у меншому розмірі).
Абзацом чотирнадцятим пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Згідно з пунктом 203.1 статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Реєстрація податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків.
Штраф за порушення строків реєстрації податкових накладних встановлюється положеннями ПК України, зокрема, відповідно до пункту 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України тимчасово, протягом дії воєнного стану та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, штраф за порушення платниками ПДВ граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН, встановлюється у розмірах:
- 2 % (було 10%) суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
- 5 % (було 20%) суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
- 10 відсотків (було 30%) суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
- 15 відсотків (було 40%) суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
- 25 відсотків (було 50%) суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
ПК України не передбачає застосування до правовідносин у сфері справляння податків і зборів правила «дозволено все, що не заборонено», як і не надає можливості застосування до цих правовідносин цивільного законодавства, у тому числі законодавства, що регулює зобов`язальні правовідносини сторін. Ці норми є імперативними, тобто, такими, що не допускають ніяких відхилень, можливості їх зміни шляхом узгодження цих змін сторонами.
Включення до приватноправового договору обов`язків, що належать до публічно-правової сфери, до сфери регулювання податкового законодавства, не перетворює ці обов`язки на цивільні незалежно від волевиявлення сторін договору. У разі невідповідності договірного регулювання приписам імперативних норм застосуванню в будь-якому разі підлягають саме імперативні норми, відтак таке договірне регулювання не створює передбачених ним правових наслідків, не надає підстав для застосування договірної відповідальності.
Відповідно сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). 
Аналогічної правової позиції дотримується об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2026 у справі № 904/2953/24.
При цьому, аналізуючи природу обов`язку зареєструвати податкову накладну, Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово звертала увагу на те, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків (пункт 25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, пункт 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 925/556/21).
Згідно з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постановах від 02.05.2024 у справі № 910/155/23, від 19.04.2023 у справі № 906/824/21, належним способом захисту для покупця може бути звернення до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації належним чином податкових накладних.
В контексті наведеного суд зауважує про те, що згідно з частиною шостою статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (стаття 16 ЦК України).
Захист цивільних прав – це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту цивільного права чи інтересу – це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16,). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №310/11024/15-ц та від 01.04.2020 у справі №610/1030/18).
Окрім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. 
Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 09.02.2021 у справі № 381/622/17, від 15.02.2023 у справі № 910/18214/19.
Отже, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають враховувати його ефективність. Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
З урахуванням встановлених обставин справи, з огляду на наведені законодавчі приписи та положення сталої судової практики, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача у даних правовідносинах сторін є стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок не реєстрації податкових накладних.
Позивач у даній справі звернувся до суду з вимогою як про стягнення збитків у вигляді втраченого податкового кредиту, яку судом розглянуто та задоволено, так і з вимогою про стягнення з відповідача договірної неустойки – штрафу за невиконання умов договору щодо порушення вимог до порядку заповнення та/або реєстрації податкової накладної (зупинки реєстрації), яка, в свою чергу, не підлягає задоволенню з наведених підстав.

Щодо стягнення з відповідача 56 144,23 гривень неустойки та 99 812,44 гривень штрафу.
Пунктом 3 частини першої статті 3 ЦК України, однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.
Відповідальність сторін врегульована у розділі 7 Договору.
Так, сторонами у пункті 7.2 Договору узгоджено, що за порушення строків поставки понад 10 календарних днів постачальник, починаючи з 11-го дня прострочення, зобов`язаний сплатити покупцеві неустойку в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару, за кожний день прострочення.
За порушення строків поставки понад 20 календарних днів постачальник зобов`язаний додатково сплатити покупцеві штраф у розмірі 5 % від вартості зазначеного товару, при простроченні понад 30 календарних днів – штраф у розмірі 10 % від вартості зазначеного товару тощо.
Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка (частина перша статті 546 ЦК України).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з частиною першою статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Частиною другою статті 552 ЦК України передбачено, що сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Правовими наслідками порушення зобов`язання, встановленого договором або законом є сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
За загальним правилом пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, а штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Однак, враховуючи частини другу статті 9 ЦК України, за якою законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання, суд вважає, що сторони не позбавлені права у господарському договорі забезпечувати пенею та штрафом виконання будь-якого зобов`язання, в тому числі негрошового.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
При цьому, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 916/5073/15 та від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 сформульовано висновок про те, що статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Тлумачення положень частин другої та третьої статті 549 ЦК України в аспекті меж свободи договору дає можливість зробити висновок, що сторони у договорі можуть забезпечити за допомогою пені та штрафу виконання негрошового зобов`язання.
Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, від 02.04.2019 у справі № 917/194/18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19.
З огляду на вимоги частин першої та другої статті 2, частини п`ятої статті 236 ГПК України суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням зобов`язань, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Суд перевірив здійснені позивачем розрахунки пені та штрафу, і не погоджується з ними, оскільки вони не відповідають у повній мірі вказаним положенням ЦК України, обставинам справи та умовам Договору.
Суд здійснивши власний розрахунок пені та штрафу, визначивши вірні періоди прострочення та суми неустойки, а саме:
1) за умовами специфікації № 3 від 15.04.2021 до Договору строк поставки визначено 60 календарних днів, а саме до 14.06.2021 включно. Товар поставлений 11.08.2021 на суму 125 640,00 гривень. Період прострочення з урахуванням умов пункту 7.2 Договору настає з 11-го дня, коли сплив строк поставки, а тому пеня нараховується за період з 25.06.2021 по 10.08.2021 (день, що передує даті поставки товару). Розмір пені за вказаний період складає 5 905,08 гривень, розмір штрафу 10 % від вартості непоставленого товару понад 30 календарних днів складає 12 564,00 гривень;
2) за умовами специфікації № 4 від 02.04.2021 до Договору строк поставки визначено 90 календарних днів, а саме до 01.07.2021 включно. Товар поставлений 21.07.2021 на суму 51 240,00 гривень. Період прострочення з урахуванням умов пункту 7.2 Договору настає з 11-го дня, коли сплив строк поставки, а тому пеня нараховується за період з 12.07.2021 по 20.07.2021 (день, що передує даті поставки товару). Розмір пені за вказаний період складає 461,16 гривень, штраф 5 % від вартості непоставленого товару не підлягає стягненню, оскільки прострочення мало місце менше 20 календарних днів;
3) за умовами специфікації № 7 від 02.06.2021 до Договору строк поставки визначено 90 календарних днів, а саме до 01.09.2021 включно. Товар поставлений 19.10.2021 на суму 782,89 гривень. Період прострочення з урахуванням умов пункту 7.2 Договору настає з 11-го дня, коли сплив строк поставки, а тому пеня нараховується за період з 11.09.2021 по 18.10.2021 (день, що передує даті поставки товару). Розмір пені за вказаний період складає 29,75 гривень, розмір штрафу 10 % від вартості непоставленого товару понад 30 календарних днів складає 78,28 гривень, проте визначена позивачем у розмірі 78,20 гривень, яка і підлягає задоволенню;
4) за умовами специфікації № 12 від 28.07.2021 до Договору строк поставки визначено 90 календарних днів, а саме до 26.10.2021 включно. Товар поставлений 23.12.2021 на суму 120 000,00 гривень. Період прострочення з урахуванням умов пункту 7.2 Договору настає з 11-го дня, коли сплив строк поставки, а тому пеня нараховується за період з 06.11.2021 по 22.12.2021 (день, що передує даті поставки товару). Розмір пені за вказаний період складає 5 640,00 гривень, розмір штрафу 10 % від вартості непоставленого товару понад 30 календарних днів складає 12 000,00 гривень;
5) за умовами специфікації № 13 від 11.08.2021 до Договору строк поставки визначено 30 календарних днів, а саме до 10.09.2021 включно. Товар поставлений 28.09.2021 на суму 278 400,00 гривень та 26.10.2021 на суму 562 284,48 гривень. Період прострочення з урахуванням умов пункту 7.2 Договору настає з 11-го дня, коли сплив строк поставки, а тому пеня нараховується за період з 21.09.2021 по 27.09.2021 (день, що передує даті поставки товару) та з 21.09.2021 по 25.10.2021 (день, що передує даті поставки товару). Розмір пені за період з 21.09.2021 по 27.09.2021 на суму 278 400,00 гривень складає 1 948,80 гривень, а за період з 21.09.2021 по 25.10.2021 на суму 562 284,48 гривень складає 19 679,96 гривень; розмір за першою частиною поставки позивачем не заявлено, а за другою частиною поставки розмір штрафу 10 % від вартості непоставленого товару понад 30 календарних днів складає 56 228,45 гривень;
6) за умовами специфікації № 18 від 22.10.2021 до Договору строк поставки визначено 15 календарних днів, а саме до 06.11.2021 включно. Товар поставлений 23.12.2021 на суму 44 964,00 гривень та 25.01.2022 на суму 14 940,00 гривень. Період прострочення з урахуванням умов пункту 7.2 Договору настає з 11-го дня, коли сплив строк поставки, а тому пеня нараховується за період з 17.11.2021 по 22.12.2021 (день, що передує даті поставки товару) та з 17.11.2021 по 24.01.2022 (день, що передує даті поставки товару). Розмір пені за період з 17.11.2021 по 22.12.2021 на суму 44 964,00 гривень складає 1 618,70 гривень, а за період з 17.11.2021 по 24.01.2022 на суму 14 940,00 гривень складає 1 030,86 гривень; за першою частиною поставки розмір штрафу 10 % від вартості непоставленого товару понад 30 календарних днів складає 4 496,40 гривень, а за другою частиною поставки розмір штрафу 10 % від вартості непоставленого товару понад 30 календарних днів складає 1 494,00 гривень;
7) за умовами специфікації № 19 від 29.10.2021 до Договору строк поставки визначено 21 календарний день, а саме до 19.11.2021 включно. Товар поставлений 21.12.2021 на суму 207 787,20 гривень. Період прострочення з урахуванням умов пункту 7.2 Договору настає з 11-го дня, коли сплив строк поставки, а тому пеня нараховується за період з 30.11.2021 по 20.12.2021 (день, що передує даті поставки товару). Розмір пені за вказаний період складає 4 363,53 гривень, розмір штрафу 5 % від вартості непоставленого товару понад 20 календарних днів складає 10 389,36 гривень.
Таким чином, належний до стягнення з відповідача на користь позивача розмір пені становить 40 677,84 гривень, а розмір штрафу – 97 250,41 гривень, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо дотримання строків звернення до суду. 
Статтею 256 ЦК України унормовано, що позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За приписами статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини першої, підпункту 1 частини другої статті 257 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).
Датами виникнення прострочення виконання зобов`язань відповідача за специфікаціями № 3, № 4, № 7, № 12, № 13, № 18 та № 19 до Договору є 25.06.2021, 12.07.2021, 11.09.2021, 21.09.2021, 06.11.2021, 17.11.2021 та 30.11.2021 відповідно.
За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.
Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. 
До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 ЦК України.
Під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.
Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі – Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02.04.2020.
Початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02.04.2020 Законом № 540-IX.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а скасований він був з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до цього часу.
Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі – Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17.03.2022.
Законом України від 08.11.2023 № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі – Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024.
Законом України від 14.05.2025 № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності» виключено пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України Закон № 4434-IX набрав чинності 04.09.2025.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився до 04.09.2025.
Підсумовуючи, у разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку продовжено (до 30.06.2023 – на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 – на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 перебіг строку звернення до суду зупинився до 04.09.2025.
Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24.
Позивачем у даній справі позовну заяву сформовано у системі «Електронний суд» ЄСІТС 19.07.2026.
Враховуючи наведене, позовна давність за вимогами про стягнення пені та штрафу за невиконані зобов`язання відповідача за різними специфікаціями до 24.06.2021, 11.07.2021, 10.09.2021, 20.09.2021, 05.11.2021, 16.11.2021 та 29.11.2021 включно станом на час звернення позивачем до суду з позовом не спливла, так як перебіг цього строку до 04.09.2025 був зупиненим (внаслідок продовження на строк дії карантину та воєнного стану й подальшого зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану).
Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в тому числі подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
За змістом статей 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В контексті наведених засад господарського судочинства суд звертає увагу учасників судового процесу на приписи статті 79 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд зауважує, що стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
При цьому, слід зазначити, що іншим доводам відповідача оцінка судом не надається, оскільки вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат прийнятого рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи, у тому числі розрахунки пені та штрафу, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» 23 749,69 гривень завданих збитків у вигляді втраченого податкового кредиту, 40 677,84 гривень пені та 97 250,41 гривень штрафу.
Відповідно до вимог статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» про стягнення 203 456,05 гривень задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» (03680, Київська область, Бучанський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, будинок №4-А; код ЄДРПОУ 36029113) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (69005, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок №158, офіс №210; код ЄДРПОУ 00191218) 23 749,69 гривень завданих збитків у вигляді втраченого податкового кредиту, 40 677,84 гривень пені, 97 250,41 гривень штрафу та 2 115,70 гривень судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Північного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 15.09.2026.

Позивач: Підприємство з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (69005, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок №158, офіс №210; код ЄДРПОУ 00191218)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» (03680, Київська область, Бучанський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, будинок №4-А; код ЄДРПОУ 36029113)

Суддя С.М. Фурсова