ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/268/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Компанії Fevamotinico S.а r.l. та Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 (суддя Босий В.П.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 (колегія суддів: Корсак В.А., Алданова С.О., Євсіков О.О.)
у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд)
до  ОСОБА_1 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (далі - Банк "Фінанси та Кредит" або банк)
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:
1) Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ),
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ТОВ "Єристівський ГЗК"),
3) Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПрАТ "Полтавський ГЗК"),
4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ТОВ "Біланівський ГЗК")
особа, яка подавала апеляційну скаргу: Компанія Fevamotinico S.а r.l.
про стягнення коштів.
ВСТУП
1. У 2015 році Національний банк України визнав неплатоспроможним один із найбільших на той час українських банків - Банк "Фінанси та Кредит" і почав процедуру його виведення з ринку (ліквідації).
2. Фонд, здійснюючи процедуру ліквідації банку, виявив низку сумнівних правочинів, якими банку було завдано збитків. Фонд вважав, що відомий український мільярдер ОСОБА_1 , маючи вирішальний вплив на діяльність банку та його керівництво, організував видачу значних кредитів на підконтрольні йому українські підприємства, а також подальше виведення цих кредитних коштів за кордон (на підконтрольні відповідачеві нерезидентні компанії). Фонд стверджував, що від цих операцій ОСОБА_1 отримав пряму майнову вигоду у розмірі 223 119 302,36 доларів США та 18 392 644,00 євро.
3. Фонд звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування більше 45 млрд грн шкоди (збитків), завданих банку. Одночасно з позовом Фонд також подав заяву про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на корпоративні права/заборонити відчуження корпоративних прав у статутному капіталі низки українських та іноземних юридичних осіб, щодо яких ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником (здійснює опосередковане володіння корпоративними правами). Щодо українських товариств також просив заборонити проведення реєстраційних дій, пов`язаних зі збільшенням статутного капіталу.
4. Заходи забезпечення стосувалися таких юридичних осіб (далі - група компаній "Ferrexpo"):
- ПрАТ "Полтавський ГЗК" (Україна);
- ТОВ "Єристівський ГЗК" (Україна);
- ТОВ "Біланівський ГЗК" (Україна);
- Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) (Швейцарія);
- Компанії Ferrexpo PLC (Англія);
- Компанії Fevamotinico S.a r.l. (Люксембург);
- Компанії Minco Trust (Сінгапур). 
5. Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у зв`язку з недобросовісною поведінкою відповідача, яка полягає в приховуванні активів - на вимогу Фонду відповідач не розкрив інформацію про належні йому активи. На думку Фонду, недобросовісна поведінка відповідача підтверджується й перебуванням відповідача у міжнародному розшуку. Заявник також вказав, що підставою звернення з позовом до відповідача у цій справі є факт виявлення позивачем масштабної шахрайської схеми із заволодіння коштами банку та виведення значної частини цих коштів за кордон на підконтрольні відповідачу компанії, що свідчить про наявність реального ризику відчуження активів.
6. Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.03.2023 повністю задовольнив заяву і забезпечив позов. У 2023 році цю ухвалу оскаржили Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) і три українські гірничо-збагачувальні комбінати. Апеляційний суд залишив ухвалу без змін, а Верховний Суд постановою від 10.01.2024 залишив без задоволення їхні касаційні скарги.
7. У 2026 році Компанія Fevamotinico S.a r.l., якій ухвалою безпосередньо заборонено відчужувати частку у Компанії Ferrexpo PLC, подала власну апеляційну скаргу як особа, яка не брала участі у справі та попередньому апеляційному перегляді. Апеляційний суд поновив їй строк на оскарження, відкрив провадження за правилами ст.272 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) і постановою від 20.05.2026 знову залишив ухвалу від 03.03.2023 без змін.
8. Цю постанову оскаржили Компанія Fevamotinico S.a r.l., Компанія Ferrexpo AG і ТОВ "Біланівський ГЗК". Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) і ТОВ "Біланівський ГЗК" є третіми особами у справі та були скаржниками під час касаційного перегляду, завершеного постановою від 10.01.2024.
9. У цій справі перед Верховним Судом постали такі питання: (І) якими є межі пізнішого апеляційного перегляду за ст.272 ГПК; чи можуть учасники, які вже домоглися апеляційного й касаційного перегляду ухвали, використати постанову, ухвалену за скаргою іншої особи, для нового розгляду тих самих доводів; (ІІ) чи спростовують подані Компанією Fevamotinico S.a r.l. матеріали щодо права Сінгапуру попередній висновок про необхідність тимчасово зберегти корпоративну структуру; (ІІІ) чи є незалучення Компаній Fevamotinico S.a r.l. і Ferrexpo PLC до участі у справі безумовною підставою для скасування ухвали про забезпечення позову.
10. Верховний Суд відмовив у задоволенні касаційних скарг, виходячи з таких мотивів.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
11. У січні 2023 року Фонд звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 45 979 796 953,50 грн шкоди (збитків).
12. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Фонд під час здійснення процедури ліквідації Банку "Фінанси та Кредит" встановив факт вчинення відповідачем як особою, яка мала вирішальний вплив на діяльність цього банку, дій, що призвели до нанесення збитків банку. Правовою підставою позовних вимог є ч.5 ст.52 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Короткий зміст заяви про забезпечення позову
13. До Господарського суду міста Києва Фонд звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просив:
- накласти арешт на частини корпоративних прав у розмірі 50,3% від статутного капіталу ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК", ТОВ "Біланівський ГЗК", які опосередковано належать відповідачу через Компанію Ferrexpo AG (Феррекспо АГ);
- заборонити Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) здійснювати відчуження 50,3% акцій ПрАТ "Полтавський ГЗК";
- заборонити відчужувати корпоративні права у розмірі 50,3% від статутного капіталу ТОВ "Єристівський ГЗК" та у розмірі 50,3% від статутного капіталу ТОВ "Біланівський ГЗК";
- заборонити Компанії Ferrexpo PLC здійснювати відчуження своєї долі в Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ);
- заборонити Компанії Fevamotinico S.a R.L. здійснювати відчуження своєї долі в Компанії Ferrexpo PLC;
- заборонити Компанії Minco Trust (Singapore) здійснювати відчуження своєї долі в Компанії Fevamotinico S.a R.L.;
- заборонити державним реєстраторам, нотаріусам будь-яких нотаріальних округів, акредитованим суб`єктам здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо перереєстрації права власності на частину корпоративних прав у розмірі 50,3% від статутного капіталу ПрАТ "Полтавський ГЗК", на частину корпоративних прав у розмірі 50,3% від статутного капіталу ТОВ "Єристівський ГЗК" та на частину корпоративних прав у розмірі 50,3% від статутного капіталу ТОВ "Біланівський ГЗК";
- заборонити ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК" проводити державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) (та в установчих документах підприємства одночасно), які пов`язані зі зміною розміру статутного капіталу вказаних підприємств.
14. Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у зв`язку з недобросовісною поведінкою відповідача, яка полягає в приховуванні активів - на вимогу Фонду відповідач не розкрив інформацію про належні йому активи. На думку Фонду, недобросовісна поведінка відповідача підтверджується й перебуванням відповідача у міжнародному розшуку. Заявник також вказав, що підставою звернення з позовом до відповідача у цій справі є факт виявлення позивачем масштабної шахрайської схеми із заволодіння коштами банку та виведення значної частини цих коштів за кордон на підконтрольні відповідачу компанії, що свідчить про наявність реального ризику відчуження активів.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
15. Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.03.2023 повністю задовольнив заяву Фонду про забезпечення позову.
16. Суд першої інстанції виходив зі значного розміру позовних вимог, неподання відповідачем інформації про активи, мобільності корпоративних прав і реальної можливості змінити багаторівневу структуру володіння до завершення розгляду справи. Суд визнав заходи пов`язаними з предметом майнової вимоги, тимчасовими та співмірними.
17. Північний апеляційний господарський суд постановою від 26.07.2023 залишив ухвалу від 03.03.2023 без змін. 
18. Верховний Суд постановою від 10.01.2024 залишив без задоволення касаційні скарги Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), ТОВ "Єристівський ГЗК", ТОВ "Біланівський ГЗК" і ПрАТ "Полтавський ГЗК".
19. У постанові від 10.01.2024 Верховний Суд визнав правильним застосування українського процесуального права до вирішення питання про забезпечення позову та зазначив, що остаточне визначення титулу на актив і можливість звернення на нього стягнення за кордоном не є предметом цієї процесуальної стадії.
20. Верховний Суд також погодився з попередньою оцінкою доказів кінцевого контролю відповідача, допустимістю тимчасового обмеження розпорядження активом, який формально перебуває у корпоративному ланцюгу інших осіб, наявністю ризику відчуження та співмірністю заходів.
21. Окремо Верховний Суд розмежував матеріальну правосуб`єктність компаній групи та їхній процесуальний статус. Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) і три українські товариства були залучені до справи як треті особи, набули статусу учасників справи і реалізували право на апеляційний та касаційний перегляд.
22. 24.02.2026 Компанія Fevamotinico S.а r.l. - особа, яка не брала участь у справі, звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Фонду про забезпечення позову відмовити повністю. 
23. Північний апеляційний господарський суд постановою від 20.05.2026 залишив без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023.
24. Апеляційний суд визнав право Fevamotinico S.а r.l. на оскарження ухвали, але зазначив, що безпосередній вплив тимчасової заборони на її майнову сферу сам по собі не спростовує законності та обґрунтованості забезпечення.
25. Суд застосував українське процесуальне право до виду, підстав і порядку забезпечення позову. Він зазначив, що на цій стадії не вирішується спір про право власності на корпоративні права та не здійснюється звернення стягнення на них.
26. Апеляційний суд дослідив подані Fevamotinico S.а r.l. висновки щодо права Сінгапуру та доводи про дискреційний характер Компанії Minco Trust. Суд відхилив твердження, що формальна відсутність у відповідача одноосібного права давати вказівки довірчому власнику (trustee) спростовує сукупність доказів його кінцевого економічного контролю. 
27. Суд також врахував, що забезпечення зберігає існуючий стан корпоративного ланцюга, не позбавляє власників активів, не втручається у поточне управління компаніями та не вирішує наперед питання про можливість звернення стягнення.
28. Апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) про залучення Компанії Ferrexpo PLC третьою особою. Суд зазначив, що переглядає процесуальну ухвалу про забезпечення позову, а Компанія Ferrexpo PLC не подала власної апеляційної скарги.
29. За результатами розгляду апеляційний суд дійшов висновку, що нові доводи Fevamotinico S.а r.l. не спростовують підстав забезпечення, встановлених у 2023 році та перевірених Верховним Судом у постанові від 10.01.2024.
Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг, відзивів на касаційні скарги
Касаційна скарга Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ)
30. 08.06.2026 Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026; просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволення заяви про забезпечення позову.
31. 22.06.2026 Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) через Електронний суд подало до Верховного Суду доповнення до касаційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026.
32. Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) зазначає, що Північний апеляційний господарський суд:
- порушив вимоги ст.8 Закону "Про міжнародне приватне право" та не врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20.03.2024 у справі №466/674/18, від 22.10.2024 у справі №910/11746/21 (910/5244/23);
- порушив п.1 ч.1 ст.267, п.8 ч.1 ст.310 ГПК;
- не застосував статті 32, 33 Закону "Про міжнародне приватне право", висновки щодо застосування яких містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, у постановах Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №904/6023/21, від 24.04.2025 у справі №910/628/20.
33. Доводи Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) зводяться до того, що необхідно застосувати право Сінгапуру до Компанії Minco Trust; апеляційний суд не врахував висновків Верховного Суду щодо встановлення змісту іноземного права та застосування особистого закону юридичної особи; у відповідача відсутнє речове право на активи трасту та недопустимим є ототожнення статусу вигодоодержувача з правом власності або контролем; норми Цивільного кодексу України про управління майном є найближчий аналог трастових відносин; незалучення Компаній Fevamotinico S.a r.l. і Ferrexpo PLC є безумовною підставою для скасування судових рішень; мотивуючи свою постанову, суд апеляційної інстанції фактично обмежився лише посиланням на постанову Верховного Суду від 10.01.2024.
Касаційна скарга Компанії Fevamotinico S.а r.l.
34. 25.06.2026 Компанія Fevamotinico S.а r.l. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026; просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволення заяви про забезпечення позову.
35. Компанія Fevamotinico S.а r.l. зазначає, що судами невірно застосовано статті 137, 139 ГПК та не враховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15.07.2022 у справі №910/4445/21, порушено п.4 ч.3 ст.277 ГПК та не враховано висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04.03.2026 у справі №922/5241/21, та аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16.10.2023 у справі №922/5120/21, не застосовано ст.25, ч.1 ст.32 Закону "Про міжнародне приватне право", тощо.
36. Доводи Компанії Fevamotinico S.а r.l. зводяться до того, що суди не встановили зміст права Сінгапуру, яке регулює діяльність Компанії Minco Trust, і безпідставно застосували до трастових відносин право України; за висновками іноземних радників відповідач є лише одним із дискреційних вигодоодержувачів, який не має права одноосібно давати вказівки довірчому власнику (trustee), вимагати розподілу майна або розпоряджатися акціями Компанії Fevamotinico S.a r.l.; ст.137 ГПК не передбачає можливості заборонити іноземній особі, яка не є відповідачем, відчужувати частку в іншій іноземній компанії, а Фонд не навів норми закону чи міжнародного договору, яка дозволяє такий захід; ухвала про забезпечення позову вирішує питання про її права та права Компанії Ferrexpo PLC без залучення цих компаній до участі у справі; суд апеляційної інстанції фактично обмежився посиланням на постанову Верховного Суду від 10.01.2024.
Касаційна скарга ТОВ "Біланівський ГЗК"
37. 01.07.2026 ТОВ "Біланівський ГЗК" засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026; просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволення заяви про забезпечення позову.
38. ТОВ "Біланівський ГЗК" зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій:
- невірно застосовано статті 76, 77, 91 ГПК та не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18.11.2019 у справі №910/16750/18, від 16.03.2021 у справі №911/1357/18, від 21.04.2021 у справі №910/14646/19, від 14.06.2022 у справі №926/326/21, від 21.12.2023 у справі №910/6187/22;
- не дотримано вимог статей 236, 238 ГПК та не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.05.2023 у справі №925/636/22, від 15.06.2023 у справі №910/21122/20, від 16.06.2023 у справі №925/1775/21;
- порушено статті 50, 267 ГПК.
39. Доводи ТОВ "Біланівський ГЗК" зводяться до того, що частини наданих Фондом іноземних документів є неналежними і недопустимими через відсутність перекладу, легалізації, оригіналів або належного засвідчення; суди не надали оцінки кожному доказу, не підтвердили належними доказами контроль відповідача над корпоративним ланцюгом і не встановили конкретних дій з підготовки до відчуження активів; компанії групи мають самостійну правосуб`єктність, вони не відповідають за зобов`язаннями відповідача; незалучення до участі у справі Комапнії Ferrexpo PLC є підставою для скасування судових рішень; постанова суду апеляційної інстанції недостатньо мотивована, мотиви фактично обмежуються посиланням на постанову Верховного Суду від 10.01.2024.
Відзив Фонду
40. 08.07.2026 через систему Електронний суд надійшов відзив Фонду на касаційні скарги Компаній Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) та Fevamotinico S.а r.l., у якому просить залишити їх без задоволення, а також розглянути питання щодо закриття касаційних проваджень за вказаними скаргами з підстав того, що їх доводи дублюють доводи касаційних скарг Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), ТОВ "Єристівський ГЗК", ПрАТ "Полтавський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", які вже було розглянуто Верховним Судом в межах цієї справи, а також через відсутність у Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) права повторного оскарження ухвали Господарського суду м. Києва від 03.03.2023 про забезпечення позову та через відсутність у адвоката Вегери А.А. повноважень на представництво інтересів Компанії Fevamotinico S.a r.l.
41. Доводи Фонду зводяться до такого:
- Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) і ТОВ "Біланівський ГЗК" уже реалізували право на апеляційний та касаційний перегляд ухвали від 03.03.2023, а більшість наведених ними доводів вирішено постановою Верховного Суду від 10.01.2024; ст.272 ГПК гарантує особі, яка не брала участі у попередньому апеляційному розгляді, можливість подати власну скаргу, але не відкриває всім учасникам новий цикл перегляду вже остаточно вирішених питань;
- висновки іноземних радників не спростовують фактичних даних про кінцевий контроль відповідача та не усувають ризику зміни структури володіння. Зміст права Сінгапуру може мати значення для остаточного визначення прав на актив або виконання рішення за кордоном, але не заперечує можливості українського суду застосувати передбачене ГПК тимчасове забезпечення;
- ухвала про забезпечення не покладає на компанії групи відповідальність за борг відповідача, не позбавляє їх майна і не вирішує питання про звернення на нього стягнення. Вона лише зберігає статус-кво до вирішення спору.
Рух справи в суді касаційної інстанції
42. Верховний Суд ухвалою від 23.06.2026 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), розгляд касаційної скарги призначив у порядку письмового провадження.
43. 25.06.2026 до Верховного Суду надійшли матеріали оскарження ухвали у справі №910/268/23.
44. 29.06.2026 надійшли письмові пояснення ПрАТ "Полтавськи ГЗК" щодо касаційної скарги Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), у яких просить задовольнити касаційну скаргу.
45. Верховний Суд ухвалою від 01.07.2026 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Компанії Fevamotinico S.а r.l., розгляд касаційної скарги призначив у порядку письмового провадження.
46. Верховний Суд ухвалою від 02.07.2026 відмовив Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) у задоволенні клопотання про розгляд справи за її касаційною скаргою у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
47. 07.07.2026 від Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) надійшло клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
48. Верховний Суд ухвалою від 09.07.2026 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Біланівський ГЗК", розгляд касаційної скарги призначив у порядку письмового провадження. Цією ж ухвалою Верховний Суд відмовив ТОВ "Біланівський ГЗК" у задоволенні клопотання про розгляд справи за його касаційною скаргою з повідомленням (викликом) учасників справи.
49. 10.07.2026 від Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) надійшли письмові пояснення щодо касаційної скарги Компанії Fevamotinico S.а r.l.
50. 14.07.2026 та 16.07.2026 від Компаній Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) та Fevamotinico S.а r.l. надійшли заперечення на відзив Фонду, які залишаються без розгляду з огляду на те, що процесуальним законом не передбачено можливості подання заперечень (відповідей) щодо відзивів на касаційні скарги.
51. 23.07.2026 від Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) надійшли письмові пояснення щодо касаційної скарги ТОВ "Біланівський ГЗК".
52. У цих поясненнях Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) також просить здійснювати розгляд касаційних скарг Компаній Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Fevamotinico S.а r.l. та ТОВ "Біланівський ГЗК" у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
53. 23.07.2026 від ПрАТ "Полтавський ГЗК" надійшло клопотання про розгляд касаційних скарг Компаній Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Fevamotinico S.а r.l. та ТОВ "Біланівський ГЗК" з повідомленням (викликом) учасників справи.
54. 24.07.2026 від Компанії Fevamotinico S.а r.l. надійшло клопотання про розгляд справи №910/268/23 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
55. 24.07.2026 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд касаційних скарг Компаній Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Fevamotinico S.а r.l. та ТОВ "Біланівський ГЗК" з повідомленням (викликом) учасників справи
56. 24.07.2026 від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення.
Короткий зміст клопотань та їх розгляд 
(І) щодо клопотань про розгляд касаційних скарг у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи
57. Від Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), ПрАТ "Полтавський ГЗК", Компанії Fevamotinico S.а r.l. та ОСОБА_1 надійшли клопотання про розгляд касаційних скарг у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
58. Розглянувши зазначені клопотання, Верховний Суд їх відхиляє з огляду на відсутність підстав для їх задоволення.
59. Відповідно до ч.13 ст.8 ГПК розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
60. Згідно з ч.5 ст.301 ГПК перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.
61. Предметом касаційного оскарження у цій справі є ухвала Господарського суду міста Києва від 03.03.2023, якою задоволено заяву Фонду про забезпечення позову та вжито відповідні заходи забезпечення позову, а також постанова Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026, якою цю ухвалу фактично повторно (за апеляційною скаргою Компанії Fevamotinico S.а r.l.) залишено без змін - після її перегляду судами апеляційної (постанова від 26.07.2023) та касаційної (постанова від 10.01.2024) інстанцій за скаргами інших осіб.
62. Згідно з ч.6 ст.301 ГПК з урахуванням конкретних обставин справи суд касаційної інстанції може розглянути касаційні скарги, зазначені у частинах 4 і 5 цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
63. Отже, вирішення питання про проведення судового засідання з повідомленням та викликом учасників справи при розгляді касаційних скарг, зазначених у частинах 4 і 5 ст.301 ГПК, покладається на власний розсуд суду касаційної інстанції з огляду на конкретні обставини справи. Жодних інших підстав чи умов, якими має керуватися касаційний суд при вирішенні зазначеного питання, у цій нормі не міститься.
64. Для учасників цієї справи №910/268/23 були створені належні умови для ознайомлення з матеріалами справи та з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен учасник справи, керуючись своїми процесуальними правами, передбаченими господарським процесуальним законодавством, має право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, з аргументами іншого учасника справи та реагувати на ці аргументи відповідно до механізмів, встановлених ГПК.
65. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. ЄСПЛ не визнав порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення від 08.12.1983 у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78).
66. ЄСПЛ визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі "Varela Assalino contre le Portugal" (заява № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду (рішення від 25.04.2002). У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права, а саме тлумачення норм Цивільного кодексу. ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.
67. За таких обставин розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім, що узгоджується з положеннями, закріпленими у ч.13 ст.8 та ч.5 ст.301 ГПК. Заявники не надали переконливих доказів того, що для забезпечення справедливого судового розгляду цієї справи процесуальні питання у цій справі потребують вирішення виключно в судовому засіданні.
68. Верховний Суд зазначає про те, що питання про розгляд справи в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи залежить не від волевиявлення осіб, які беруть участь у справі, а від конкретних обставин справи.
69. Обставин, що свідчили б про необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи Верховний Суд не виявив, а заявники у клопотаннях, відповідно, не довели.
70. З огляду на викладене Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
71. Верховний Суд також враховує, що Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) звертається із відповідним клопотанням повторно, а саме після того, як у задоволенні аналогічного клопотання цього ж заявника було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 02.07.2026.
72. Окрім цього, Верховний Суд відмовляв у клопотанні ТОВ "Біланівський ГЗК" про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ухвала від 09.07.2026).
73. Як Верховний Суд неодноразово в межах цієї справи зазначав, усі заявники-юридичні особи є пов`язаними між собою та входять до складу групи компаній "Ferrexpo". 
74. Відповідно, є всі підстави вважати їх процесуальну поведінку узгодженою.
75. У цьому контексті Верховний Суд звертає увагу, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (п.11 ч.3 ст.2 ГПК).
76. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.43 ГПК).
77. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п.1 ч.2 ст.43 ГПК).
(ІІ) щодо клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду
78. Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) мотивує клопотання наявністю виключної правової проблеми (ч.5 ст.302 ГПК), яка полягає в таких питаннях:
- чи поширюється "особистий закон фізичної особи" (ч.1 ст.17 Закону "Про міжнародне приватне право") на вирішення спору, пов`язаного з встановленням права власності фізичної особи на майно (акції, корпоративні права) та встановлення статусу кінцевого беніфіціарного власника;
- коли саме може застосовуватися закон місця проживання (lex domicilii), а саме який період часу фізична особа повинна знаходися за межами країни, громадянином якої вона є, з метою застосування цього принципу.
79. Верховний Суд щодо цих доводів заявника про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду зазначає таке.
80. Пунктом 1 ч.2 ст.45 Закону "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
81. Частиною 5 ст.302 ГПК встановлено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
82. Лише за наявності умов, визначених наведеним положенням, справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2023 у справі №909/1191/21).
83. Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 29.03.2023 у справі №910/17401/21 вказала критерії, які має застосовувати суд під час вирішення питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
84. Велика Палата Верховного Суду вказувала, що зміст виключної правової проблеми полягає в тому, що у справі, переданій на розгляд Великої Палати, вбачається різне застосування норм матеріального права, відсутні норми, які регулюють спірні відносини, або є прогалини в застосуванні спірних відносин. Крім того, згідно з практикою Великої Палати Верховного Суду виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного критеріїв.
85. Кількісний показник означає, що така проблема наявна не в одній конкретній справі, а в невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.
86. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми можуть свідчити такі обставини: з касаційної скарги вбачається, що судами були допущені істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; судами була допущена явна й груба помилка в застосуванні норм процесуального права, у тому числі свавільне розпорядження повноваженнями, і перегляд справи Великою Палатою Верховного Суду унеможливить її повторення в подальшій судовій діяльності; норми матеріального чи процесуального права були застосовані судами першої чи апеляційної інстанції таким чином, що постає питання стосовно дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між приватними та публічними інтересами; наявні колізії в нормах матеріального права, що викликає необхідність у застосуванні аналогії закону чи права, або постає питання щодо дотримання принципу верховенства права.
87. При цьому справа буде мати принципове значення, якщо йдеться про правове питання, яке потребує пояснення і трапляється в невизначеній (значній) кількості справ, у разі якщо надана на нього відповідь піддається сумніву або якщо існують різні позиції і це питання ще не вирішувалося вищою судовою інстанцією, а також необхідне тлумачення щодо застосування нових законів.
88. Водночас заявник не обґрунтував належним чином кількісні та якісні показники, які б свідчили про те, що ця справа містить виключну правову проблему і передача цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. 
89. Враховуючи зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо підстав касаційного оскарження
90. Відповідно до п.2 ч.1 ст.287 ГПК учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на, зокрема, ухвали суду першої інстанції, зазначені в, зокрема, п.3 ч.1 ст.255 цього Кодексу (про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову), після їх перегляду в апеляційному порядку.
91. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абз.2 ч.2 ст.287 ГПК).
92. Скаржники помилково ототожнюють підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1-4 ч.2 ст.287 ГПК, які стосуються виключно випадків оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК (зокрема, рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції), та підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 ч.1 ст.287 ГПК, що врегульовані окремо.
93. Виключний випадок, передбачений п.1 ч.2 ст.287 ГПК (на який посилаються скаржники), не застосовується в контексті підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 2, 3 ч.1 ст.287 ГПК.
94. За таких обставин не береться до уваги посилання скаржників на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду (вказані обґрунтування можуть братися до уваги лише як допоміжні аргументи), оскільки відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Щодо меж перегляду
95. Особливість цього касаційного перегляду зумовлена тим, що законність ухвали суду першої інстанції від 03.03.2023 уже перевіряли апеляційний та касаційний суди за скаргами Команії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), ТОВ "Єристівський ГЗК", ПрАТ "Полтавський ГЗК" і ТОВ "Біланівський ГЗК".
96. У подальшому апеляційну скаргу Компанії Fevamotinico S.a r.l. було розглянуто за спеціальними правилами ст.272 ГПК. 
97. Ці правила одночасно забезпечують доступ до суду особі, яка не брала участі у попередньому апеляційному розгляді, та забезпечують остаточність раніше здійсненого перегляду.
98. Відповідно до ст.272 ГПК якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави (ч.1). У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та рішення суду першої інстанції, що оскаржується (ч.2). За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до ст.282 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції (ч.3). Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в ч.1 цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи (ч.4). Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до ч.1 цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи (ч.5).
99. Отже, за змістом частин 1, 4 та 5 ст.272 ГПК апеляційний суд розглядає пізнішу скаргу лише в межах доводів, які не розглядалися під час попереднього апеляційного перегляду. Доводи, уже розглянуті за скаргою іншої особи, не можуть бути підставою для нового повного перегляду того самого судового акта.
100. Право на доступ до суду не означає права на необмежену кількість послідовних переглядів одного і того ж рішення у залежності від кількості осіб, яким адресовано забезпечувальні заходи. Кожна така особа повинна мати реальну можливість викласти власні нові заперечення, але не може вимагати повторної відповіді на питання, які вже остаточно вирішені при попередньому перегляді.
101. Постанова Верховного Суду від 10.01.2024 є остаточною щодо доводів, які тоді були заявлені та розглянуті: застосовного до забезпечення права; допустимості тимчасових обмежень у корпоративному ланцюгу; попередньої достатності доказів кінцевого контролю; ризику відчуження; співмірності заходів; процесуального захисту осіб, яким адресовані заборони.
102. Водночас, остаточність цієї постанови не позбавляла Компанію Fevamotinico S.a r.l. права на розгляд нових заявлених доводів, які випливають з її самостійного процесуального статусу та не були предметом попереднього апеляційного перегляду. До таких доводів належали, зокрема, подані нею матеріали щодо дискреційного характеру Компанії Minco Trust і змісту права Сінгапуру.
103. В свою чергу Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) і ТОВ "Біланівський ГЗК" як учасники справи мають право оскаржити постанову від 20.05.2026 в частині правильності застосування апеляційним судом ст.272 ГПК і вирішення нових доводів Компанії Fevamotinico S.a r.l., однак їхній процесуальний статус не відновлює права заново викласти власні доводи, вже перевірені у 2024 році.
104. Тому, касаційні скарги Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) і ТОВ "Біланівський ГЗК" перевіряються в частині тверджень про помилки, які апеляційний суд міг допустити саме під час пізнішого перегляду (за скаргою Компанії Fevamotinico S.a r.l.). Повторення аргументів, вже оцінених у постанові Верховного Суду від 10.01.2024, не породжує обов`язку здійснити їх новий розгляд.
105. Разом з тим, саме по собі використання кількома пов`язаними між собою юридичними особами своїх процесуальних прав не є самодостатнім для висновку про зловживання процесуальними правами, у зв`язку із чим Верховний Суд не оцінює припущення про мотиви скаржників, а визначає об`єктивні межі допустимого перегляду, встановлені процесуальним законом.
106. З огляду на це Верховний Суд у цій справі спершу перевіряє процесуальний статус скаржників і межі повторного перегляду (за скаргою Компанії Fevamotinico S.a r.l.), а потім - нові доводи цього скаржника щодо іноземного права Сінгапуру, трасту та безпосередньо адресованих йому заборон.
Щодо процесуального статусу скаржників і доводів про незалучення інших осіб
107. Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), ТОВ "Єристівський ГЗК", ПрАТ "Полтавський ГЗК" і ТОВ "Біланівський ГЗК" були залучені до справи як треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача під час первісного апеляційного перегляду у 2023 році.
108. У пунктах 254- 259 постанови від 10.01.2024 Верховний Суд розмежував матеріальну правосуб`єктність компаній групи та їхній процесуальний статус, визнав обґрунтованим їх залучення третіми особами й зазначив, що вони набули статусу учасників справи поряд із відповідачем.
109. Отже, Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) і ТОВ "Біланівський ГЗК" подали повторні касаційні скарги як учасники справи і їх право на касаційне оскарження постанови від 20.05.2026 не залежить від повторного доведення того, що ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову стосується їхніх прав.
110. Верховний Суд не переглядає у цьому провадженні правильність їх первісного залучення, оскільки відповідні процесуальні рішення не є предметом оскарження, а статус цих осіб уже сформований, зокрема Верховним Судом у постанові від 10.01.2024, і таким зберігається.
111. В той же час, процесуальний статус Компанії Fevamotinico S.a r.l. є іншим. Цю особу не було залучено до участі у справі, однак ухвалою від 03.03.2023 їй безпосередньо заборонено відчужувати частку у Компанії Ferrexpo PLC.
112. За ч.2 ст.254 ГПК особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених ст.255 цього Кодексу. 
113. Ухвала про забезпечення позову підлягає такому окремому апеляційному оскарженню (п.3 ч.1 ст.255 ГПК).
114. Таким чином, Компанія Fevamotinico S.a r.l. мала право на апеляційне оскарження ухвали як особа, якій адресовано конкретну заборону. Апеляційний господарський суд визнав це право, поновив строк на апеляційне скарження і розглянув скаргу по суті.
115. Таке право Компанії Fevamotinico S.a r.l. на перегляд не означає, що її необхідно було залучати в статусі третьої особи до постановлення оскаржуваної ухвали. Частина 1 ст.140 ГПК передбачає розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи, а терміновий характер забезпечення допускає постановлення ухвали без попереднього залучення всіх адресатів заборони. 
116. Більше того, забезпечення позову допускається до пред`явлення позову (ч.2 ст.136 ГПК), тобто до того, як відповідна особа набуває процесуального статусу третьої особи - до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.50 ГПК).
117. Стаття 137 ГПК допускає накладення арешту на майно, що належать або підлягає передачі або сплаті відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб, та встановлення заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункти 1, 4 ч.1). Тому сам факт адресування заборони особі, яка на той час не була учасником справи, не є безумовним доказом незаконності ухвали.
118. Процесуальний захист такої особи забезпечується правом оскаржити ухвалу, подати власні докази та доводи, а також використати інші передбачені ГПК способи зміни чи скасування вжитих заходів забезпечення. Компанія Fevamotinico S.a r.l. цими можливостями скористалася.
119. Такий підхід уже сформовано у пунктах 238-250, 254-259 постанови Верховного Суду від 10.01.2024 у цій справі. Він не позбавляє незалучену до участі у справі особу доступу до суду, але враховує особливості невідкладного розгляду заяви про забезпечення позову.
120. Посилання скаржників на п.8 ч.1 ст.310 ГПК не враховує, що оскаржується проміжна ухвала, яка за законом могла бути постановлена без виклику та попереднього залучення всіх осіб, яким адресовано тимчасові обмеження, а Компанія Fevamotinico S.a r.l. надалі отримала повний судовий перегляд цих обмежень.
121. Компанія Ferrexpo PLC не подала власної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 03.03.2023. Клопотання Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) про залучення Компанії Ferrexpo PLC під час розгляду скарги Компанії Fevamotinico S.a r.l. не могло перетворити касаційний перегляд постанови, ухваленої за скаргою однієї особи, на самостійний перегляд ухвали в інтересах іншої особи.
122. Відмова апеляційного господарського суду залучити Компанію Ferrexpo PLC не позбавила останню передбаченого ст.254 ГПК права самостійно оскаржити ухвалу, якщо для цього існують процесуальні підстави. Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) не уповноважена реалізовувати це право замість Компанії Ferrexpo PLC.
123. Верховний Суд звертає увагу, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі №922/5241/21 стосувалася наслідків остаточного вирішення спору по суті позовних вимог щодо прав незалученої особи. Натомість у справі, що переглядається, йдеться про термінову проміжну ухвалу, яка не визначає остаточно правового статусу та може бути оскаржена кожним адресатом відповідного обмеження. Тому правовідносини посилання на висновки Великої Палати Верховного Суду є нерелевантними.
Щодо застосування права Сінгапуру
124. Вид, підстави, порядок застосування і процесуальні наслідки забезпечення позову визначаються законом суду, який розглядає справу. Для українського господарського суду таким законом є ГПК.
125. Іноземний елемент у структурі володіння активом не змінює процесуальної природи ухвали про забезпечення позову. Питання про те, чи існує достатня підстава тимчасово обмежити відчуження активу до вирішення спору, господарський суд вирішує за статтями 136-140 ГПК.
126. Водночас іноземне право може мати значення для визначення правового статусу іноземної юридичної особи, змісту трастових відносин, титулу на корпоративні права та можливості звернення на них стягнення. Ці питання необхідно відрізняти від процесуального питання про тимчасове збереження існуючого стану.
127. На стадії забезпечення суд не визнає відповідача юридичним власником кожної частки у ланцюгу, не позбавляє формальних власників їхнього титулу і не звертає стягнення на актив. Суд оцінює, чи існує достатньо обґрунтоване припущення про кінцевий контроль відповідача та реальний ризик зміни структури до завершення розгляду.
128. Тому сама по собі обставина, що Компанія Minco Trust утворена за правом Сінгапуру, не змінює повноважень українського суду застосувати передбачені ГПК заходи у справі, яка розглядається в Україні.
129. Відповідно до ч.3 ст.8 Закону "Про міжнародне приватне право" особи, які беруть участь у справі, мають право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтуванні своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду чи іншому органу у встановленні змісту цих норм.
130. Отже, ч.3 ст.8 цього Закону дозволяє учасникам подавати документи, що підтверджують зміст норм іноземного права, та іншим чином сприяти суду у встановленні їх змісту. Компанія Fevamotinico S.a r.l. скористалася цією можливістю і подала висновки іноземних радників.
131. Апеляційний господарський суд не залишив ці матеріали без оцінки. Він виходив із викладеного в них положення, що дискреційний вигодоодержувач не має безумовного права вимагати розподілу трастового майна, одноосібно розпоряджатися ним або давати обов`язкові вказівки довірчого власника (trustee).
132. Однак наведене правило характеризує формальний обсяг прав вигодоодержувача у трастових відносинах. Воно не дає автоматичної відповіді на інше питання - чи спростовує це правило сукупність фактичних даних про кінцевий економічний контроль відповідача над корпоративним ланцюгом.
133. Суди врахували не лише статус відповідача як одного з вигодоодержувачів. Вони оцінили його декларації, корпоративну звітність, посади й повноваження в компаніях групи, розкриття його як кінцевого бенефіціара, структуру володіння 50,3% акцій та процесуальну поведінку під час провадження в англійському суді.
134. Касаційні скарги ототожнюють відсутність у відповідача безумовного речового права на актив трасту з відсутністю будь-якого кінцевого контролю або економічного інтересу. Проте ці категорії не є тотожними.
135. Поняття кінцевого бенефіціарного власника спрямоване на виявлення фізичної особи, яка прямо або опосередковано здійснює вирішальний вплив чи отримує економічну вигоду, а не лише на встановлення формального власника корпоративних прав.
136. Висновки іноземних радників можуть пояснювати зміст права Сінгапуру, але не замінюють оцінку фактичних доказів, не встановлюють відсутності економічного контролю відповідача та не доводять, що ризик відчуження корпоративного ланцюга зник.
137. Посилання Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) на норми Цивільного кодексу України про договір управління майном не спростовує цих висновків. Суди не ототожнювали Компанію Minco Trust з українським договором управління майном і не визначали остаточно речово-правових наслідків створення трасту.
138. Скаржники також не враховують відмінність між постановленням ухвали про забезпечення та її можливим виконанням за кордоном. Український суд вирішує питання про забезпечення за власним процесуальним законом; визнання та примусове виконання ухвали в іншій державі відбувається за міжнародними договорами і правом цієї конкретної держави.
139. Так само за правом відповідної юрисдикції надалі вирішуватиметься питання про можливість звернення стягнення на конкретний іноземний актив у разі ухвалення рішення на користь Фонду. Ухвала про забезпечення цього питання наперед не вирішує.
140. Північний апеляційний господарський суд правильно визначив юридичне значення поданих висновків: вони уточнюють формальну конструкцію дискреційного трасту, але не спростовують попередньої оцінки сукупності доказів і не усувають необхідності тимчасово зберегти корпоративний ланцюг.
141. Отже, доводи про неправильне застосування ст.8 Закону "Про міжнародне приватне право" та незастосування права Сінгапуру не підтверджують незаконності оскаржуваних судових рішень.
Щодо допустимості обраних заходів забезпечення
142. Згідно зі ст.136 ГПК господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
143. Пункт 1 ч.1 ст.137 ГПК допускає накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Пункт 4 цієї частини передбачає заборону іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
144. Застосовані заборони спрямовані на конкретно визначені частки в послідовному корпоративному ланцюгу. Без обмеження відчуження кожної наступної ланки арешт часток українських товариств міг би втратити практичну ефективність унаслідок зміни опосередкованого контролю.
145. Тому, заборона Компанії Ferrexpo PLC відчужувати частку у Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Компанії Fevamotinico S.a r.l. - частку у Компанії Ferrexpo PLC, а Компанії Minco Trust - частку у Компанії Fevamotinico S.a r.l. функціонально пов`язана з арештом 50,3% корпоративних прав українських товариств.
146. Постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.07.2022 у справі №910/4445/21 стосувалася зупинення дії рішення загальних зборів як окремого заходу, прямо не передбаченого ст.137 ГПК. У цій справі суди не зупиняли корпоративних рішень і не втручалися в управління компаніями, а тимчасово заборонили відчуження конкретних корпоративних прав. Отже, висновки зі справи №910/4445/21 є нерелевантними до справи, яка переглядається.
147. Аргумент про самостійну правосуб`єктність компаній групи також не спростовує правомірності забезпечення. Оспорювана ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову не покладає на компанії відповідальність за можливий борг відповідача і не вирішує, чи можна буде звернути стягнення на кожен актив.
148. Заходи забезпечення позову лише зберігають існуючий стан активу на підставі попереднього висновку про використання корпоративного ланцюга для опосередкованого володіння, а остаточні майнові наслідки залежатимуть від результату розгляду позову та процедур виконання.
149. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що апеляційний господарський суд обґрунтовано відхилив доводи про те, що застосовані заборони за своєю природою не передбачені ст.137 ГПК.
Щодо доказів, ризиків і співмірності заходів забезпечення
150. Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд не встановлює обставини з тією остаточністю, яка необхідна для вирішення спору по суті. Він перевіряє, чи створюють подані матеріали достатньо обґрунтоване припущення про право заявника та реальний ризик для ефективності майбутнього рішення.
151. Тому доводи, спрямовані на остаточне визначення власника кожної частки, повний розподіл тягаря доказування у спорі про відшкодування збитків або остаточне встановлення відповідальності відповідача, виходять за межі поточної процесуальної стадії.
152. Суди попередніх інстанцій врахували взаємопов`язану сукупність матеріалів: корпоративну звітність, декларації, рішення державних органів, реєстраційні дані, відомості про посади й повноваження відповідача, структуру володіння, невиконання вимоги про розкриття активів і дані про попередні операції з іншими активами.
153. Касаційні скарги не доводять, що висновок про необхідність вжиття заходів забезпечення ґрунтується виключно на одному документі, допустимість якого обґрунтовано спростована.
154. Доводи ТОВ "Біланівський ГЗК" про переклад, легалізацію та форму окремих документів відтворюють заперечення, які скаржники намагалися заявити під час попереднього касаційного перегляду, однак у письмових поясненнях.
155. У пунктах 261-270 постанови від 10.01.2024 Верховний Суд залишив ці заперечення без розгляду, оскільки вони не були включені до касаційних скарг і не охоплювалися межами відкритого касаційного провадження.
156. Стаття 272 ГПК не надає учаснику можливості поновити нереалізовану процесуальну можливість фактично змінити межі попереднього касаційного провадження через апеляційну скаргу іншої особи. За іншого підходу вимоги щодо строків та меж оскарження втратили б практичне значення.
157. Ризик утруднення виконання майбутнього рішення суди пов`язали не лише з істотною ціною позову, натомість вони врахували невиконання відповідачем спеціальної законної вимоги розкрити активи, мобільність корпоративних прав, багаторівневу іноземну структуру володіння та подані дані про попереднє відчуження інших активів.
158. Корпоративні права можуть бути відчужені, а структура контролю - змінена без фізичного переміщення майна. За відсутності тимчасової заборони відповідні зміни можуть відбутися швидше, ніж завершиться розгляд позову про стягнення майже 46 млрд грн.
159. Вимога надати докази вже розпочатого продажу кожної конкретної частки суперечила б превентивній природі забезпечення. За наявності доведеного ризику суд не зобов`язаний очікувати фактичного відчуження активу, після якого забезпечення втратить сенс.
160. Застосовані заходи забезпечення обмежують лише розпорядження 50,3% корпоративних прав. Скаржники не довели, що ці заборони зупинили виробництво, паралізували господарську діяльність, позбавили власників доходів або унеможливили корпоративне управління.
161. Суди належно співвіднесли масштаб забезпечення з ціною позову, відсутністю розкритих відповідачем альтернативних активів і необхідністю зберегти контрольну частку. Скаржники не подали розрахунку, який би доводив очевидне перевищення вартості обтяжених активів над сумою позовних вимог у справі.
162. Тимчасовий характер обмежень також має значення для оцінки пропорційності вжитих заходів забезпечення позову. Такі обмеження діють до їх зміни або скасування у передбаченому ГПК порядку та не визначають остаточного результату спору.
163. За наявності нових фактичних обставин заінтересована особа може звернутися із заявою про скасування чи зміну заходу забезпечення, запропонувати зустрічне забезпечення тощо. 
164. Отже, доводи скаржників у цій частині не спростовують висновків судів про достатність попередньої доказової бази, реальність ризику та співмірність вжитих заходів забезпечення позову.
Щодо мотивування постанови та інших доводів
165. Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
166. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частини 2, 5 ст.236 ГПК).
167. Верховний Суд зазначає, що судове рішення має містити мотиви, достатні для того, щоб учасники справи могли зрозуміти, чому їхні істотні доводи прийняті або відхилені судом. 
168. Водночас суд не зобов`язаний відповідати на кожен формальний довід, якщо зі змісту рішення зрозуміла правова оцінка ключового питання.
169. Північний апеляційний господарський суд навів оцінку доводів Компанії Fevamotinico S.a r.l. щодо права Сінгапуру, дискреційного трасту, ст.137 ГПК, прав незалучених осіб, ризиків та співмірності заходів забезпечення, та обґрунтував, чому ці доводи не спростовують наявності підстав для вжиття заходів забезпечення.
170. Посилання на постанову Верховного Суду від 10.01.2024 було виправданим у тій частині, в якій воно стосувалося надання оцінки доводам щодо вже вирішених Верховним Судом питань у цій справі. 
171. При цьому апеляційний господарський суд не обмежився формальним цитуванням положень постанови Верховного Суду, а окремо оцінив нові висновки, зокрема, щодо права Сінгапуру.
172. Певні недоліки структури та повтори в мотивувальній частині оскаржуваної постанови від 20.05.2026 не свідчать про неправильне вирішення питання щодо забезпечення позову.
173. Отже, Верховний Суд підсумовує, що скаржники не довели наявності такого порушення норм процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про забезпечення позову у цій справі.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
174. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
175. Згідно із ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
176. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про залишення касаційних скарг без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.
Судові витрати
177. Оскільки Верховний Суд залишає касаційні скарги без задоволення, то судові витрати зі сплати судового збору за їх подання покладаються на скаржників.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. В задоволенні клопотання Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) про передачу справи №910/268/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
2. Касаційні скарги Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Компанії Fevamotinico S.а r.l. та Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.
3. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 у справі №910/268/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець