ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 липня 2026 року справа №200/475/26 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Пивовар І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у справі № 200/475/26 (головуючий І інстанції Зінченко О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Комісії з обстеження будівель і споруд на території Лиманської міської територіальної громади, що були зруйновані або пошкоджені внаслідок збройної агресії РФ проти України з функцією комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищенні об`єкти нерухомого майна внаслідок збройної агресії РФ проти України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду через свого представника - адвоката Романченка О.М., який діє на підставі ордера від 07.01.2026, звернулась із позовною заявою ОСОБА_1 (далі-позивач) до Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області (далі-відповідач № 1), Комісії з обстеження будівель і споруд на території Лиманської міської територіальної громади, що були зруйновані або пошкоджені внаслідок збройної агресії РФ проти України з функцією комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищенні об`єкти нерухомого майна внаслідок збройної агресії РФ проти України (далі-відповідач №2), в якій просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з обстеження будівель і споруд на території Лиманської міської територіальної громади, що були зруйновані або пошкоджені внаслідок збройної агресії РФ проти України з функцією комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищенні об`єкти нерухомого майна внаслідок збройної агресії Російської федерації проти України № 3170 від 08.01.2026 та Розпорядження Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області № 36 від 09.01.2026 “Про затвердження рішення Комісії з обстеження будівель і споруд на території Лиманської міської територіальної громади, що були зруйновані або пошкоджені внаслідок збройної агресії РФ проти України з функцією комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищенні об`єкти нерухомого майна внаслідок збройної агресії РФ проти України № 3170 від 08.01.2026; зобов`язати Комісію з обстеження будівель і споруд на території Лиманської міської територіальної громади, що були зруйновані або пошкоджені внаслідок збройної агресії Російської федерації проти України з функцією комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищенні об`єкти нерухомого майна внаслідок збройної агресії РФ проти України (84313, Донецька область, Краматорський район, місто Краматорськ, б. Машинобудівників, 37, код в ЄДРПОУ 44739726) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) № ЗВ-10.04.2024-97376 з дотриманням процедури, встановленої Порядком надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 30.05.2023 № 600 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що є співвласницею квартири в багатоквартирному будинку. Під час чергового терористичного акту Російської Федерації, внаслідок обстрілу міста Лиман було пошкоджено житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті якого третій під`їзд, в якому розташована квартира позивачки, був знищений.
10 квітня 2024 року засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг “ДІЯ” позивачка подала до Комісії з обстеження будівель і споруд на території Лиманської міської територіальної громади, що були зруйновані або пошкоджені внаслідок збройної агресії РФ проти України з функцією комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищенні об`єкти нерухомого майна внаслідок збройної агресії РФ проти України (далі – Комісія), заяву № ЗВ-10.04.2024-97376 про компенсацію за зруйновану внаслідок збройної військової агресії РФ квартиру шляхом отримання житлового сертифікату.
09.01.2026 електронними засобами програмного застосунку “ДІЯ” позивачка отримала повідомлення про розгляд Комісією заяви по суті та прийняття рішення № 3170 від 08.01.2026 про відхилення заяви у зв`язку із наведенням заявником недостовірних даних.
Рішення Комісії обґрунтоване тим, що позивачка в заяві на компенсацію, на думку Комісії, навела недостовірні дані про те, що квартира зруйнована, позаяк Комісія зазначає, що квартира є частиною будинку, який не зруйнований, а пошкоджений, оскільки на нього здійснюється електропостачання та надаються послуги з водовідведення. Комісією також описані недоліки Технічного звіту від 18.04.2025.
Вважаючи свої права порушеними, оскільки залишилась без житла та у зв`язку із протиправними діями відповідачів не може скористатися впровадженою державою програмою з отримання компенсації за знищену квартиру, позивачка звернулась до суду із даним позовом.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року у справі № 200/475/26 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з обстеження будівель і споруд на території Лиманської міської територіальної громади, що були зруйновані або пошкоджені внаслідок збройної агресії РФ проти України з функцією комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищенні об`єкти нерухомого майна внаслідок збройної агресії Російської федерації проти України № 3170 від 08.01.2026. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області № 36 від 09.01.2026 “Про затвердження рішення Комісії з обстеження будівель і споруд на території Лиманської міської територіальної громади, що були зруйновані або пошкоджені внаслідок збройної агресії РФ проти України з функцією комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищенні об`єкти нерухомого майна внаслідок збройної агресії РФ проти України № 3170 від 08.01.2026. Зобов`язано Комісію з обстеження будівель і споруд на території Лиманської міської територіальної громади, що були зруйновані або пошкоджені внаслідок збройної агресії РФ проти України з функцією комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищенні об`єкти нерухомого майна внаслідок збройної агресії РФ проти України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № ЗВ-10.04.2024-97376 з дотриманням процедури, встановленої Порядком надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 30.05.2023 № 600 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
24.02.2026 на адресу суду першої інстанції надійшла заява представника позивача - адвоката Романченка О.М. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу 40 000 (сорок тисяч) гривень. Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у справі № 200/475/26 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову в ухваленні додаткового рішення. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” від 05.07.2012 №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі “Баришевський проти України”, від 10.12.2009 у справі “Гімайдуліна і інші проти України”, від 12.10.2006 у справі “Двойних проти України”, від 30.03.2004 у справі “Меріт проти України”, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021, від 08.02.2022 у справах №640/3098/20 та №160/6762/21 відповідно, від 18.08.2022 у справі № 540/2307/21.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката надано: копії: ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1317485 від 07.01.2026; свідоцтва про право зайняття адвокатської діяльністю №1584 від 10.09.2008, договору № 06-01/2026 від 06.01.2026; додаткової угоди № 1 до договору № 06-01/2026 від 06.01.2026; акту виконаних робіт виконаних робіт № 1 до Договору № 06-01/2026 від 06.01.2026, відповідно до п. 1, 8 Додаткової угоди № 1 від 06.01.2026 до Договору № 06-01/2026 від 06.01.2026.
У пункті 269 Рішення у справі “East/West Alliance Limited проти України” Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі “Іатрідіс проти Греції” (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 справі №520/6658/21).
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, а також враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін), предмет спору та значення справи для сторін, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 40 000,00 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки послуги, надані позивачу охоплюються загальною діяльністю адвоката. При цьому, суд зазначає, що сторони несуть витрати на професійну правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою.
Таким чином, виходячи з конкретних обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку за необхідне присудити на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у справі № 200/475/26 - залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у справі № 200/475/26 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 16 липня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді І.В. Геращенко

І.В. Пивовар