ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/6234/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді - Бородавкіної С.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до Борзнянської міської ради Чернігівської області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
Ніжинська окружна прокуратура в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області (далі – позивач) 01.06.2026 через підсистему «Електронний Суд» звернулась до суду з адміністративним позовом до Борзнянської міської ради Чернігівської області (далі- відповідач), у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невжитті заходів щодо організації проведення робіт із винесення меж геологічної пам`ятки природи місцевого значення «Гордонова гора» загальною площею 10,0 га, що знаходиться в адміністративних межах Борзнянської міської ради, і закріплення їх в натурі (на місцевості) у відповідності до документації із землеустрою;
- зобов`язати відповідача відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж геологічної пам`ятки природи місцевого значення «Гордонова гора» загальною площею 10,0 га, та закріплення їх в натурі (на місцевості) у відповідності до документації із землеустрою.
Свої вимоги мотивує тим, що протягом 5 років з моменту передачі геологічної пам`ятки природи під охорону Борзнянською міською радою не вжито заходів щодо винесення меж та не закріплено межі в натурі (на місцевості), що унеможливлює належне використання та зберігання об`єкта природно-заповідним фондом.
Ухвалою судді від 24.06.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також судом запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву.
Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що у зв`язку з переоформленням 07.04.2026 на ДП «Борзнарайагролісгосп» положення та охоронного зобов`язання на геологічну пам`ятку природи місцевого значення «Гордонова гора», обов`язок щодо організації та проведення робіт із винесення в натуру (на місцевість) і закріплення меж цієї пам`ятки загальною площею 10,0 га, розташованої в адмінмежах Борзнянської об`єднаної територіальної громади біля с. Ядути, також переходить до ДП «Борзнарайагролісгосп». 
Від Ніжинської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що не надано документів, на які посилається відповідач, а саме нові положення та охоронне зобов`язання на геологічну пам`ятку природи місцевого значення «Гордонова гора». Натомість, Департаментом екології та природних ресурсів Чернігівської ОДА згідно із охоронним зобов`язанням від 09.09.2021 № 3/27-578 передано під охорону землекористувачу (землевласнику) Борзнянській міській раді геологічну пам`ятку природи місцевого значення «Гордонова гора» загальною площею 10,0 га. Таким чином відповідачем не спростовано належними доказами вказані у позові обставини.
Розглянувши подані документи і матеріали, судом встановлено такі обставини.
Рішенням Чернігівського облвиконкому від 27.04.1964 №236 створено геологічну пам`ятку природи місцевого значення «Гордонова гора», яка розташована біля с. Ядути Борзнянської територіальної громади Ніжинського району Чернігівської області (що не заперечується сторонами).
Відповідно до Положення про геологічну пам`ятку природи місцевого значення «Гордонова гора», затвердженого наказом директора Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської облдержадміністрації від 08.09.2021 за № 40, геологічна пам`ятка природи місцевого значення «Гордонова гора» загальною площею 10,0 га, розташована біля с. Ядути Борзнянської ТГ, входить до складу природно-заповідного фонду України і охороняється як національне надбання, щодо якого встановлений особливий режим охорони, відтворення та використання (а.с.10 зворот-12).
Пунктом 1.10. вказаного Положення передбачено, що межі Пам`ятки природи встановлюються в натурі, оформлюються відповідними знаками та інформаційними матеріалами в порядку визначеному законодавством. Відомості про обмеження у використанні таких земельних ділянок, що встановлені законом та нормативно-правовими актами, в частині додержання природоохоронних вимог, вносяться до Державного земельного кадастру в установленому законом порядку та обов`язково враховуються у схемі планування території області, містобудівній документації, схемі землеустрою і технічно-економічного обґрунтування використання та охорони земель відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
Пунктом 3.4. Положення визначено, що забезпечення режиму охорони території земельних ділянок у межах Заказника здійснюються землекористувачем.
Згідно із охоронним зобов`язанням Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської обласної Державної адміністрації від 09.09.2021 №3/27-578 Борзнянській міській раді передана під охорону та дотримання встановленого режиму території геологічної пам`ятки природи місцевого значення «Гордонова гора» загальної площею 10,0 га, яка розташована біля с.Ядути Борзнянської територіальної громади Ніжинського району Чернігівської області (а.с.10).
У 2025 році Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Борзнянською міською радою.
За результатами вказаної перевірки встановлено, зокрема, відсутність проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж території вказаного об`єкту природно-заповідного фонду, про що складено акт від 10.06.2025 №29/04 та видано вимогу від 17.06.2025 № 29/04 про усунення вказаного порушення (а.с.16-21, 21 зворот-24).
30.04.2026 Ніжинською окружною прокуратурою направлено запит до Борзнянської міської ради щодо отримання інформації з приводу розроблення та затвердження документації із землеустрою по встановленню меж вищевказаного об`єкту (а.с.8).
На запит Ніжинської окружної прокурати відповідач листом від 04.05.2026 № 578, зокрема, повідомив, що після затвердження розроблених проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду «Прохоренків острів» та «Сорока» Борзнянська міська рада розпочне розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду геологічної пам`ятки природи місцевого значення «Гордонова гора» (а.с.9).
Оскільки протягом 5 років з моменту передачі геологічної пам`ятки природи під охорону Борзнянською міською радою не вжито заходів щодо винесення меж та не закріплено межі в натурі (на місцевості), Ніжинська окружна прокуратура звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає таке.
За приписами пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII), прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.
Відповідно до частини 3 статті 23 Закону №1697-VII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статі.
Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
В силу частини 5 статті 5 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Відповідно до частин 3-4 статті 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 53 КАС України визначено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Виходячи з аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.
Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 з`ясовуючи поняття «інтереси держави» визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (частина четверта мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).
Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру».
З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).
Враховуючи зазначене, наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 19 березня 2020 року у справі № 240/3384/19, від 02 березня 2020 року у справі № 280/1933/19, від 06 листопада 2019 року у справі № 640/4747/19, від 08 серпня 2019 року у справі №352/286/17 зазначив наступне: «...за змістом частини третьої статті 23 Закону №1697-VII прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2)у разі відсутності такого органу.
Із змісту позовної заяви вбачається, що Ніжинська окружна прокуратура звертається до суду в даному випадку через бездіяльність Борзнянської міської ради щодо вжиття заходів винесення меж та закріплення меж в натурі (на місцевості), оскільки в іншому випадку інтереси держави залишатимуться незахищеними.
Частиною першою статті 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25 червня 1991 року, №1264-ХІІ (далі Закон України №1264-ХІІ) передбачено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.
Згідно із статтею 5 Закону України №1264-ХІІ, державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України.
Пунктом і частини першої статті 19 Закону України №1264-ХІІ передбачено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі охорони навколишнього природного середовища в межах своєї компетенції приймають рішення про організацію територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.
Згідно із частиною другої статті 61 Закону України №1264-ХІІ до складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.
Відповідно до частин другої, третьої статті 2 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (далі - ЗК України) суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Згідно з пунктом в частини першої статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.
Пунктами д, к частини першої статті 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Відповідно до статті 43 Земельного Кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (стаття 44 ЗК України).
Згідно з частиною першою статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Відповідно до частини сьомої статті 79-1 Земельного Кодексу України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Частиною восьмою статті 79 Земельного Кодексу України передбачено, що у разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.
Згідно з частиною четвертою статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" №2456-ХІІ від 16 червня 1992 року (далі Закон України №2456-ХІІ) межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Частиною 3 статті 26 Закону України №2456-ХІІ передбачено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.
Відповідно до частини третьої статті 60 Закону України №2456-ХІІ органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.
Згідно із статтею 1 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року №858-IV (далі - Закон №858-IV) під проектом землеустрою розуміють сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.
Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно- територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико- культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.
Відповідно до статті 19 Закону України №858-IV до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності.
Згідно зі статтею 20 Закону України №858-IV землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).
Статтею 22 цього ж Закону передбачено, що підставою для здійснення землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.
Згідно із статтею 25 Закону України №858-IV одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України №858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.
Статтею 47 Закону України №858-IV передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.
Таким чином, природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.
Наведене убезпечує від використання землі на території природно-заповідного фонду (в тому числі заказника) не за цільовим призначенням та запобігає її протиправному привласненню.
Отже, оскільки відносно Геологічної пам`ятки природи місцевого значення «Гордонова гора» станом на день звернення до суду з цим позовом не вжито належних заходів щодо організації проведення робіт із винесення його меж та закріплення їх в натурі (на місцевості), що підтверджується матеріалами справи, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про ймовірність використання цієї території за нецільовим призначенням, що суперечить природоохоронному законодавству.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж геологічної пам`ятки природи місцевого значення «Гордонова гора», загальною площею 10,0 га, та закріплення їх в натурі (на місцевості) у відповідності до документації із землеустрою, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.
У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача – суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають. 
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до Борзнянської міської ради Чернігівської області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії– задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність Борзнянської міської ради Чернігівської області, яка полягає у невжитті заходів щодо організації проведення робіт із винесення меж геологічної пам`ятки природи місцевого значення «Гордонова гора», загальною площею 10,0 га, що знаходиться в адміністративних межах Борзнянської міської ради, і закріплення їх в натурі (на місцевості) у відповідності до документації із землеустрою.
Зобов`язати Борзнянську міську раду Чернігівської області відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж геологічної пам`ятки природи місцевого значення «Гордонова гора», загальною площею 10,0 га, та закріплення їх в натурі (на місцевості) у відповідності до документації із землеустрою.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 20 серпня 2026 року.

Позивач: Ніжинська окружна прокуратура (код ЄДРПОУ 02910114, вул.Овдіївська, буд.2, м.Ніжин, Чернігівська область, 16600) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області (код ЄДРПОУ 38053846, вул. Пантелеймонівська, буд.12, м.Чернігів, 14017)
Відповідач: Борзнянська міська рада Чернігівської області (код ЄДРПОУ 04061725, вул. Пантелеймона Куліша, буд.104, м. Борзна, Чернігівська область, 16400).

Суддя С.В. Бородавкіна