Дата документу 08.07.2026 Справа № 2-2086/11

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №2-2086/11   Головуючий у 1- інстанції Ширіна С.А.
Провадження № 22-ц/807/999/26 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
08 липня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Гончар М.С.,
Трофимової Д.А.
за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2022 року про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Брайт Інвестмент», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", ОСОБА_1  про видачу дубліката виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання,

ВСТАНОВИЛА:
У лютому 2022 року ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа , заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання. 
Мотивуючи тим що, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2012 р. у цивільній справі №2-2086/11 з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 16/2008/1520Фап від 25.07.2008 року в розмірі 166732,23 грн. та витрати по платі судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн..
05.08.2020 року між ВАТ КБ «Надра»(найменування змінено на ПАТ КБ «Надра») та ТОВ Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було укладено Договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило ТОВ Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», а ТОВ Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за позичальником ОСОБА_1 
17.08.2021 року між ТОВ Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «БРАЙІНВЕСТМЕНТ» було укладено Договір №GL48N718070_blank_08 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступило ТОВ «БРАЙІНВЕСТМЕНТ», а ТОВ «БРАЙІНВЕСТМЕНТ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі з виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2012 р. у цивільній справі № 2-2086/11 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 166732,23 грн., витрат по сплаті судового збору у сумі 1700,00 грн., та витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі -120,00 грн.
На теперішній час , згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників та сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження жодного відкритого виконавчого провадження з виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2012 р. у цивільній справі № 2-2086/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором не перебуває.
В той же час, в кредитній справі №16/2008/1520Фап , яку було спочатку відступлено від ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАСГРУП», а потім відступлено на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» , виконавчі листі по справі №2-2086/11 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості відсутні.
ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» не могло раніше знати про відсутність оригіналів виконавчих листів , відкритого виконавчого провадження та пропуску строків для подачі виконавчих листів №2-2086/11 у кредитному договорі №16/2008/1520Фап стосовно стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Вищевказане свідчить про втрату оригіналів виконавчих листів виданих Хортцьким районним судом м. Запоріжжя по справі №2-2086/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором. При цьому , сам факт відсутності виконавчого документу у стягувача та органах державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.
Просили: замінити сторону стягувача з ПАТ «КБ «Надра», як вибулої сторони на його правонаступника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 166732,23 грн., про стягнення з ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору у сумі 1700,00 грн., та витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн; видати дублікати виконавчих листі по справі №2-2086/11 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 166732,23 грн., та про стягнення з ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору у сумі 1700,00 грн., й витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. Крім того, представник ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» просить поновити строк для пред`явлення до примусового виконання дублікату виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 166732,23 грн; поновити строк для пред`явлення до примусового виконання дублікату виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору у сумі 1700,00 грн., й витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн., оскільки вказаний строк пропущений не з вини ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя 06 травня 2022 року заяву задоволено.
Замінено вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство КБ «Надра», на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙ ІНВЕСТМЕНТ» з викання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2012 р. у цивільній справі № 2-2086/11 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 166732,23 грн.
Замінено вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство КБ «Надра», на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙ ІНВЕСТМЕНТ» з виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2012 р. у цивільній справі № 2-2086/11 про стягнення з ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору у сумі 1700,00 грн., та витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі -120,00 грн.
Видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-2086/11 за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 166732,23 грн. із зазначенням нового стягуюча Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙ ІНВЕСТМЕНТ».
Видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-2086/11 за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору у сумі 1700,00 грн., та витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі -120,00 грн. із зазначенням нового стягуюча Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙ ІНВЕСТМЕНТ».
Поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі № 2-2086/11 за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 166732,23 грн.
Поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі № 2-2086/11 за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору у сумі 1700,00 грн., та витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі -120,00 грн.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просили скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції не досліджено дійсність втрати виконавчого листа, посилаються на порушення норм процесуального права.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Судове рішення, згідно зі ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.
Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
В силу вимог ст.367ч.1ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «БРАЙІНВЕСТМЕНТ» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржника, суд вважає за необхідне замінити стягувача на ТОВ «БРАЙІНВЕСТМЕНТ», заявником підтверджено правомірність переходу права вимоги, а також доведено факт втрати оригіналу виконавчого листа.
Колегія суддів не погоджується з зазначеним рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. 
Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "ДеЖуфр да ла Праделль проти Франції" De Geouffre de la Pradelle v. France від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).
Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.
Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження. Суд замінює таку сторону її правонаступником.(ст.442 ЦПК України).
Згідно частини 3 статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засідання з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони.
Колегія суддів зазначає, що неявка осіб, які беруть участь у цій справі представника Банку та відповідача, не є перешкодою для розгляду судом першої інстанції вищезазначеної заяви, у випадку їх належного повідомлення про час та місце розгляду цієї.
Проте, у матеріалах цієї справи відсутні будь-які докази про направлення відповідачу завчасно судової повістки.
Тому, посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на те, що заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином є безпідставними.
Таким чином, суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 права надати свої усні чи письмові заперечення на вищезазначену заяву.
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що допущене судом порушення норм процесуального права призвело до постановлення ухвали, яка в підлягає скасуванню, а справа має бути направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції
Конституційний Суд України у Рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене. Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 6-зп від 25 листопада 1997 року Головним обов`язком держави, згідно зі статтею 3 Конституції України, є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8 Конституції України).
Так, у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, заява №4451/70, пункти 28-36) Європейським судом з прав людини було визначено, що право на доступ до суду є одним з аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. У цій справі Суд визнав право на доступ до суду як невід`ємний аспект гарантій, закріплених у статті 6, пославшись на принципи верховенства права та недопущення свавілля, покладені в основу більшості положень Конвенції. Разом з тим, право на доступ до суду повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (рішення у справі "Беллє проти Франції" (Bellet v. France), заява № 13343/87, пункт 36). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд (рішення у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany ), [ВП] заява № 42527/98, пункт 45 та рішення у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії", (Lupeni Greek Catholic Parish and others v. Romania), [ВП] заява № 76943/11, пункти 84, 86).
При цьому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на Доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law; прийнята на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року (далі - Доповідь Венеціанської комісії).
В пункті 37 Доповіді Венеціанської комісії вказано, що верховенство права включає в себе вісім «інгредієнтів: (1) доступність закону (в тому значенні, що закон має бути зрозумілим, чітким та передбачуваним); (2) питання юридичних прав мають бути вирішені нормами права, а не на основі дискреції; (3) рівність перед законом; (4) влада має здійснюватися у правомірний, справедливий та розумний спосіб; (5) права людини мають бути захищені; (6) мають бути забезпечені засоби для розв`язання спорів без надмірних матеріальних витрат чи надмірної тривалості; (7) суд має бути справедливим; (8) дотримання державою як її міжнародноправових обов`язків, так і тих, що обумовлені національним правом.
Отже, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та є підставами для скасування ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя 06 травня 2022 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя 06 травня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 09 липня 2026 року.

Головуючий

Судді: