Справа № 191/672/26
Провадження № 2/191/401/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

10 липня 2026 року м. Синельникове 

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чорної О.В.,
за участі секретаря судового засідання Силкіної О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та матері, з якою проживає дитина інвалід, -

ВСТАНОВИВ:
 
04.02.2026 року представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Данильчук С.Г. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та матері, з якою проживає дитина інвалід.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.12.2023 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 802. 
Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На даний час сімейні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо. Після припинення сімейних відносин їх спільна дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.
Згідно медичного висновку № 447 про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 06.05.2025 року ОСОБА_3 має захворювання: G 80.02 – Спастична геміплегія, Дитячий церебральний параліч, лівобічний геміпарез зі стійкими руховими порушеннями, GMFCS-III, що відповідає розділу І пункту 2 підпункту 2.1 Переліку медичних показань.
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю. В посвідченні зазначено, що законним представником (опікуном) є Позивачка. Отримує державну соціальну допомогу по інвалідності у розмірі 2934,20 гривень.
Згідно Індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю № 447, заповненої 06.05.2025, малолітня дитина ОСОБА_3 має: 
11. Клініко-функціональний діагноз: G 80.02 – Спастична геміплегія, Дитячий церебральний параліч, лівобічний геміпарез зі стійкими руховими порушеннями, GMFCS-III та
12. Супутні захворювання: М24.50 – Контрактура суглоба, множинні локалізації. М21.76 – Різна довжина кінцівок (набута), гомілка. М21.17 – Варусна деформація, не класифікована в інших рубриках, ділягка гомілковостопного суглоба та стопа.
Згідно розділу 13 («Обмеження життєдіяльності») Індивідуальної програми дитина має високий ступінь обмежень у самообслуговуванні, пересуванні, орієнтації, спілкуванні (2-й ступінь).
Позивачка зазначає, що донька потребує постійного догляду та сторонньої регульованої допомоги, тому позивачка не може повноцінно працювати, оскільки постійно наглядає за дитиною та майже безперервно знаходиться з нею.
Спільна дитина позивачки та відповідача потребує значних витрат для забезпечення належного рівня життя, зокрема, витрат на одяг, харчування, медичний догляд. Крім того, постійне лікування та реабілітація коштує багато грошей, а призначеної соціальної допомоги не вистачає.
Позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки не може повноцінно працювати у зв`язку із інвалідністю дитини, її доходу не вистачає на життя та утримання дитини.
Всі встановлені в законодавстві обов`язки по вихованню та лікуванню дитини на даний час самостійно виконує ОСОБА_1 .
Позивачка та відповідач не досягли жодних домовленостей щодо того, в який спосіб відповідач буде виконувати свій матеріальний обов`язок перед дитиною та, відповідно, який розмір аліментів сплачуватиме на його утримання.
Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги дитині не надає, хоча є дієздатною, працездатною особою, на його утриманні не перебувають інші діти чи будь-які інші особи, та не існує інших причин, що б спричинили ухилення від виконання свого обов`язку по утриманню дитини.
У зв`язку з наведеним позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь:
- аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду до повноліття дитини;
- аліменти на утримання позивачки, як матері дитини з інвалідністю, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття;
- витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Ухвалою суду від 10.02.2026 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Судове засідання призначене на 14.04.2026 року о 10 год. 30 хв.
В ніч з 01 на 02 квітня 2026 року, в результаті влучання ворожого дрону, пошкоджено будівлю Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у зв`язку з цим, з 02 квітня поточного року, прийом громадян, реєстрація кореспонденції, розгляд справ судом призупинено.
06.07.2026 року відновлено роботу суду, судове засідання призначене на 10.07.2026 року о 08 год. 00 хв.
В судові засідання, призначені на 09.03.2026 року та на 10.07.2026 сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. 
Представник позивачки  ОСОБА_1 – адвокат Данильчук С.Г. надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивачки та представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_2 викликалася шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті «Судової влади», про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву, заяв та клопотань до суду не подавав.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.
Розглянувши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30.12.2023 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 30.12.2023 року, актовий запис №802 (копія додається).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується  свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 14.02.2024, батьками якої є  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №936 від 09.06.2025 року, виданою виконавчим комітетом Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (копія).
Відповідно до медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років №447 від 06.05.2025 року, виданого лікарсько-консультативною комісією ТОВ «Оксфорд Медикал Дніпро», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання: G 80.02 – Спастична геміплегія. Дитячий церебральний параліч, лівобічний геміпарез зі стійкими руховими порушеннями, GMFCS-III, що відповідає розділу І пункту 2 підпункту 2.1 Переліку медичних показань. Висновок дійсний до 06.05.2030 року.
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , 1999 року народження, є законним представником ОСОБА_3 , 2024 року народження, дитини з інвалідністю або особи з інвалідністю з дитинства, особи, яка не має права на пенсію, особи з інвалідністю, якщо таку особу визнано недієздатною. 

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Отже, суд враховуючи стан здоров`я дитини, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі частини заробітку (доходів), як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову і до досягнення дочкою повноліття, посилаючись на те, що їх спільна дитина має вади фізичного характеру та потребує постійного догляду, у зв`язку з чим позивачка не має можливості працювати.
Частиною 2 ст.2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.
Відповідно до положень ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Згідно правових приписів статті 88 Сімейного Кодексу України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
У відповідності до ч. 1 та 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
Неодмінною умовою виникнення права на утримання одного з подружжя в даному випадку є опікування саме ним дитиною-інвалідом. 
Право на утримання не залежить від матеріального становища батьків; кровне споріднення (походження дитини) є підставою для надання утримання тому з подружжя, який опікується дитиною від другого з подружжя. Працездатність і потреба в матеріальній допомозі того з подружжя, який опікується дитиною, не обумовлюють його право на утримання. Особливістю права на утримання є того з подружжя, хто опікується дитиною, є те, що воно не обмежене строком заонодавчо, адже право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею. Таким чином, строк, на який призначаються аліменти, визначається не віком дитини, а фактом опікування нею та наявністю самої інвалідності, оскільки припинення опікування дитиною або припинення інвалідності дитини (видужання) буде підставою для припинення сплати аліментів одному з подружжя. 
Як встановив суд, позивачка у своєму позові просить стягувати аліменти на її утримання до моменту повноліття дитини; разом з тим, закон визначає, що право на такі аліменти вона має на час, поки опікується дитиною-інвалідом і дитина є саме інвалідом. В матеріалах справи міститься медичний висновок №447 про дитину з інвалідністю – ОСОБА_3 , строк дії висновку – до 06 травня 2030 року, після чого визначена дата переогляду дитини. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідно при визначенні строку сплати аліментів матері дитини керуватися саме строками, на які встановлена інвалідність дитини до 06 травня 2030 року. 
В матеріалах справи наявні медичні документи від різних спеціалісті та інші письмові докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку доводять факт того, що дитиною опікується саме мати, з якою дитина проживає; докази зворотнього у справі відсутні. 
Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання матері, з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно до 06.05.2030 року.
Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 04.02.2026 року.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини з інвалідністю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір у дохід держави в розмірі 2129,92 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Стосовно розміру витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., суд дійшов наступного. 
Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження розміру витрат на правову допомогу суду надано договір про надання правничої допомоги № 2025/09/09-01 від 09.09.2025; в додатку №2 міститься детальний опис робіт, виконаних ОСОБА_4 , відповідно до сума гонорару є фіксованою і становить 3000 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордера №29а/1 від 29.01.2026, згідно з якою від ОСОБА_1 на підставі договору №2025/09/09-01 сплачено 3000,00 грн.; свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем не подано суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Суд вважає, що заявлені позивачем до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. відповідають принципу співмірності, виваженості та розумності, а також складності справи та критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, а тому суд доходить висновку про їх задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.4,5,12,13,76-81,141, ч.4 ст.223,265,430 ЦПК України, ст. ст.75,80,84,88,180-184,191 СК України, суд
УХВАЛИВ:
 
Позовні вимоги задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_4 , на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання малолітньої дитини –  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 04.02.2026 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_4 , на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання матері з якою проживає дитина з інвалідністю, у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 04.02.2026 року по 06.05.2030 рік.
Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_4 , на користь держави (отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код за ЄДРПОУ: 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106), судовий збір в розмірі 2129 (дві тисячі сто двадцять дев`ять) грн. 92 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_4 , на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 (три тисячі) грн. 00 коп
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування та місцезнаходження сторін:
позивач: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 15.07.2026 року.
Суддя	  	О.  В.  Чорна