ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року | Львів | Справа № 460/10208/25 пров. № А/857/36608/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді | Матковської З. М.
суддів - | Гуляка В. В.
| Ільчишин Н. В.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі № 460/10208/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, (головуючий суддя першої інстанції Комшелюк Т.О., місце ухвалення м. Рівне, за правилами спрощеного позовного провадження), -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – відповідач 2), в якому просить: 
1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.05.2025 року №172050007312 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку; 
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити й виплачувати позивачу з 07.06.2025 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, згідно зі ст. 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон № 796-XII). 
В обґрунтування позовних вимог стверджує, що постійно проживає у зоні посиленого радіологічного контролю. Зазначила, що 07.05.2025 звернулася до територіального управління ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII. За наслідками розгляду такої заяви рішенням відповідача 1 від 15.05.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання в зоні радіоактивного забруднення. Позивач зазначає, що період її проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить більше 4 років, тому рішення відповідача є протиправним. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.
Покликаючись на обставини справи, апелянт зазначає, що у зв`язку з виключенням території її проживання (місто Вараш) з переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач позбавлена можливості отримати посвідчення особи постраждалої від Чорнобильської катастрофи. Також зазначає, що у неї наявні усі правові підстави для зарахування періоду проживання у зоні посиленого радіоактивного забруднення, що підтверджується відповідними доказами.
Відповідачі правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно витягу з реєстру територіальної громади №2025/005152967 від 22.04.2025 зареєстрована та постійно проживає в м. Вараш Вараського району Рівненської області з 14.03.1989 по даний час.
Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25.10.1993 в справі №2-398/1993р. встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 в місті Кузнецовську Вараського району Рівненської області з грудня 1988 року по 9 березня 1989 року.
Місто Вараш (раніше - Кузнецовськ) Вараського району Рівненської області відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю до 01.01.2015.
У позивача відсутнє посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи.
07.05.2025 позивач звернулася до територіального управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
За принципом екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Рішенням від 15.05.2025 позивачу відмовлено у задоволенні заяви. Вказано, що вік заявниці становить 54 роки 11 місяців 1 день. Страховий стаж позивача становить 33 роки 9 місяців 28 днів. Зазначено, що відповідно до підпункту 7 пункт 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 з наступними змінами (далі - Порядок), документом, що засвідчує особливий статус особи є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796). За результатами розгляду документів, доданих до заяви, заявниця проживала у зоні посиленого радіологічного контролю м. Кузнецовськ з 14.03.1989 по 31.12.2014 (витяг з реєстру територіальної громади від 22.04.2025) — 25 років 9 місяців 18 днів, станом на 01.01.1993 -— 3 роки 9 місяців 17 днів. Не враховано період проживання в м. Кузнецовськ з грудня 1988 по 09.03.1989 згідно рішення суду від 25.10.1993, оскільки це не передбачено підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку. Звернув увагу, що для врахування періоду роботи в колгоспі з 10.08.1988 по 05.01.1989 необхідно долучити довідку про встановлений та вироблений мінімум трудової участі (ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). З огляду на викладене, позивачу відмовлено у призначенні пенсії. 
Не погоджуючись з відмовою відповідача в призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, позивач звернувся до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутнє посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що є основним документом, який підтверджує статус потерпілого від аварії на ЧАЕС та, відповідно, дає змогу користуватися пільгами, визначеними Законом №796-ХІІ, зокрема, призначенням пенсії на умовах статті 55.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів висновує наступне.
Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх помилковими та такими, що не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 4 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується, зокрема, на Законі № 796-XII.
Закон № 796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону № 796-XII.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Абзацом четвертим частини другої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, 3 роки початкова величина, та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, (далі також Порядок № 22-1), передбачено, що для призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-ХІІ необхідно подати документи, що підтверджують особливий статус особи, зокрема: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видану органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Окрім того, при прийманні документів орган, що призначає пенсію, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, а також надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій та допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії, а у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення (пункт 3.3 Порядку № 22-1).
Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 22-1 заяви про перерахунок пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1.9 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.
Таким чином, у разі виявлення відповідачем відсутності документів, необхідних для призначення позивачу пенсії за віком, потрібно надати роз`яснення про те, які документи потрібно подати та, в разі необхідності, надати також допомогу в одержання таких документів.
Апеляційним судом, як зазначалось вище, встановлено, що позивач проживала у зоні посиленого радіологічного контролю м. Кузнецовськ з 14.03.1989 по 31.12.2014 (витяг з реєстру територіальної громади від 22.04.2025) — 25 років 9 місяців 18 днів, станом на 01.01.1993 -— 3 роки 9 місяців 17 днів.
Вищевказаний період апелянтом не оспорюється, пенсійним органом не заперечується.
Місто Вараш Березнівського району Рівненської області, згідно з Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 до 31.12.2014 було віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю (ІV категорія) внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Пунктом 2 розділу І Закону № 76-VІІІ у статтю 2 Закону № 791а-ХІІ внесено зміни, якими абз.5 ч. 2 ст. 2 цього закону виключено. Зазначені зміни набрали законної сили з 01.01.2015.
Отже, з 01.01.2015 стаття 2 Закону № 791а-ХІІ визначає такі категорії зон радіоактивного забруднення територій:
1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;
2) зона безумовного (обов`язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/км-2 та вище, або стронцію від 3,0 Кі/км-2 та вище, або плутонію від 0,1 Кі/км-2 та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;
3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/км-2, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/км-2, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/км-2, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.
Отже, з 01.01.2015 зона посиленого радіоекологічного контролю виключена з переліку зон радіоактивного забруднення територій, визначених Законом № 791а-ХІІ.
Щодо не зарахування періоду проживання позивача в м. Кузнєцовськ з грудня 1988 по 09.03.1989, колегія суддів виходить з наступних міркувань.
Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25.10.1993 року по справі № 2-398/1993 встановлено факт проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю в м. Кузнецовську, з грудня 1988 по 9 березня 1989 роки.
Частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вищевказане судове рішення набрало законної сили, тому оспорюваний період в силу частини 4 статті 78 КАС України доказуванню не підлягає.
Аналізуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивач має право на застосування величини зниження пенсійного віку, оскільки станом на 1 січня 1993 року та після цього прожив у зоні гарантованого добровільного відселення необхідний проміжок часу, що є підставою для додаткового зменшення пенсійного віку позивачу, передбаченого положеннями статті 55 Закону № 796-ХІІ.
Водночас апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 2 статті 65 Закону №796-XII, посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
При цьому, положення статті 55 Закону №796-XII не ставлять у залежність право особи на застосування величини зниження пенсійного віку, із наявністю/відсутністю в неї посвідчення, що підтверджує віднесення останньої до осіб, постраждалих від Чорнобильської катастрофи. 
Системний аналіз положень Закону №796-XII дозволяє дійти висновку, що означений закон спрямований на регулювання правового становища широкого кола громадян, не всі з яких мають право на отримання посвідчення встановленого зразка. 
Право на застосування величини зниження пенсійного віку гарантується особам, які (1)працювали або (2)проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції помилково зазначив, що відповідач, відмовивши позивачу, у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, діяв на підставі, в межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством.
Рішення про таку відмову від 15.05.2025 року №172050007312 не відповідає критеріям правомірності, визначеним у частині другій статті 2 КАС України, є протиправним, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За правилами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Статтею 139 КАС України передбачено розподіл судових витрат.
Частиною першою вищевказаної статті встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
З матеріалів справи встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачено 1211,20 грн, а за подання апеляційної скарги 1816,80 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями у матеріалах справи.
Відтак, з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн (1211,20+1816,80).
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі № 460/10208/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.05.2025 року №172050007312 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити й виплачувати позивачу з 07.06.2025 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, згідно зі ст. 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя | | З. М. Матковська
судді | | В. В. Гуляк
| | Н. В. Ільчишин