Віньковецький районний суд Хмельницької області

Справа № 670/162/26
Провадження № 2/670/470/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2026 року селище Віньківці
Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Мамаєва В.А.
за участю секретаря судового засідання Кушнір О.В.
представника позивача Журавльова С.Г.
представника відповідача ОСОБА_1 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 17.01.2020 між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 15-022-850-2-20-Г. Відповідач підписавши договір погодилася з усіма його істотними умовами. АТ «МЕГАБАНК» свої зобов`язання виконало надавши відповідачу кредит у розмірі на умовах, встановлених у кредитному договорі. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала в результаті чого у неї виникла кредитна заборгованість, яка становить 50862 грн 53 коп., яка складається з: 15890 грн 25 коп. заборгованість за кредитом; 6256 грн 82 коп. заборгованість по сплаті відсотків; 28715 грн 46 коп. заборгованість по сплаті комісії. 03.09.2024 року між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426240, відповідно до умов якого новий кредитор у зобов`язанні набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року. 27.12.2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 1/12, відповідно до умов якого новий кредитор у зобов`язанні набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року щодо відповідача ОСОБА_2 . Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року в сумі 50862 грн 53 коп., судовий збір 2662 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 11200 грн 00 коп.
Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17.03.2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Заочним рішенням Віньковецького районного суду від 06.05.2026 року позовні вимоги ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.
Ухвалою Віньковецького районного суду від 16.07.2026 року заочне рішення Віньковецького районного суду від 06.05.2026 року скасовано.
Представник відповідача Побережна І.В. 20.07.2026 року подала відзив на позовну заяву, а також додаткові пояснення від 22.07.2026 року, у яких вказала, що відповідач не заперечує факту укладення 17.01.2020 року між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_2 кредитного договору № 15-022-850-2-20-Г. Протягом більше ніж двох років відповідач здійснювала оплату за договором поки сплачені нею на рахунок банку платежі припинив банк приймати у зв`язку з припиненням його роботи - ліквідацією. Після відступлення АТ «МЕГАБАНК» прав вимоги до відповідача іншому кредитору, відповідачу не було доведено до відома найменування та реквізити для оплати за кредитним договором. У зв`язку з цим і виникла заборгованість. Проте, відповідач не погоджується із сумою, пред`явленою позивачем до стягнення, оскільки розрахунки є не вірними, а умови договору є нікчемними. Таким чином, відповідач частково визнає позовні вимоги у вказаній справі, а саме: 8807 грн 33 коп. заборгованості за кредитом. Щодо позовних вимог в частині стягнення комісії за кредитним договором, то п. 2.8. Кредитного договору встановлено, що розмiр комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості сплачується від суми кредиту щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця в розмірі 3,5 %. При цьому, у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Враховуючи те, що позичальнику встановлено щомісячну плату за послуги кредитора, які за законом повинні надаватись безоплатно, то положення Кредитного договору № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року щодо обов`язку сплати комісії, пов`язаної з наданням кредиту у розмірі 3,5 % від суми кредиту щомісячно є нікчемними, а тому в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача комісії у розмірі 28715 грн 46 коп. необхідно відмовити. Щодо позовних вимог в частині стягнення відсотків за кредитним договором, то розрахунок не відповідає умовам Кредитного договору, матеріалам справи та вимогам чинного законодавства з таких підстав. По-перше, відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору загальна сума процентів, що підлягала сплаті за весь строк кредитування, становить 4550 грн 33 коп. Натомість позивач просить стягнути 6256 грн 82 коп. процентів, тобто на 1706 грн 49 коп. більше, ніж передбачено самим Кредитним договором. При цьому будь- якого розрахунку, який би пояснював підстави такого збільшення, позивачем не надано. По-друге, загальна сума комісії відповідно до графіка платежів становить 22938 грн 52 коп. Разом з тим позивач просить стягнути 28715 грн 46 коп., тобто на 5776 грн 94 коп. більше, ніж передбачено умовами Кредитного договору. Крім того, умова договору щодо сплати щомісячної комісії у розмірі 3,5 % від суми кредиту є нікчемною, а тому вимоги про її стягнення не підлягають задоволенню незалежно від заявленого Позивачем розміру. За таких обставин позивач не довів належними та допустимими доказами ані підстав, ані розміру заявленої до стягнення заборгованості. Крім того, відповідно до Додатку 1 до Кредитного договору визначено розмір щомісячних платежів (графік) у період з 17.01.2020 року по 16.01.2023 року (на строк дії договору). У Додатку 1 детально розписано складові кредиту: тіло - 17713,00 грн, проценти - 4550,33 грн, комісія - 22938,52 грн. Відповідно до Виписки/Особового рахунку з 17/01/2020 по 02/12/2022 Хмельницького ЦРВ АТ МЕГАБАНК відповідач періодично здійснювала оплати за вказаним кредитним договором: 1822,75 грн заборгованості за кредитом, 5010,99 грн відсотків, 6622,26 грн комісії. Оскільки умова кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати щомісячну комісію у розмірі 3,5 % від суми кредиту є нікчемною, сплачена відповідачем сума у розмірі 6622,26 грн, яку банк зарахував на погашення такої комісії, не може вважатися належним виконанням неіснуючого грошового зобов`язання. За своєю правовою природою зазначені кошти є платежами, фактично внесеними відповідачем на виконання кредитного договору, а тому вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення дійсних зобов`язань позичальника, а саме заборгованості за процентами та основною сумою кредиту відповідно до встановленої законом та договором черговості погашення. З урахуванням необхідності зарахування 6622,26 грн у рахунок виконання дійсних грошових зобов`язань відповідача розмір заборгованості, визначений позивачем, підлягає суттєвому зменшенню до 8807,33 грн. Щодо витрат у зв`язку з розглядом справи, то між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Побережною І.В. 25.06.2026 року укладено Договір про надання правничої допомоги, на виконання вимог якого відповідач здійснила оплату гонорару адвоката на суму 6800 грн 00 коп. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_2 за кредитним договором № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року у сумі 43256 грн 20 коп., а саме: 8283 грн 92 коп. - заборгованість за основною сумою кредиту, 6256 грн 82 коп. - заборгованість за процентами, 28715 грн 46 коп. - заборгованість за комісією; стягнути з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у сумі 6800 грн; розгляд справи проводити без участі відповідача та її представника. Також представником відповідача Побережною І.В. подано заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, обґрунтовуючи тим, що вартість виконаних представником позивача робіт є завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності, не є співрозмірною зі складністю справи.
Представник позивача Журавльов С.Г. у судове засідання не з`явився, але надав письмове клопотання, у якому просив розгляд справи проводити без участі представника позивача. Крім того, представник позивача надав відповідь на відзив, у якому вказує, що відповідач мала можливість дізнатися всю інформацію про стан заборгованості за Кредитним договором, а також здійснювати погашення заборгованості, не дивлячись на те, що АТ «МЕГАБАНК» перебувало у стані ліквідації. Проте, вона поставилася несумлінно до своїх обов`язків щодо погашення боргу за Кредитним договором, що стало причиною наявності простроченої заборгованості. Заявник не володіє інформацією щодо неповідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, проте вважає, що навіть за наявності факту неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання жодному з кредиторів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Позивач вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог на суму заборгованості по сплаті комісій (в тому числі прострочену): 28715 грн 46 коп. Відтак, загальна сума заборгованості відповідача становить 22147 грн 07 коп., з яких: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) 15890 грн 25 коп.; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 6256 грн 82 коп. Щодо неможливості зарахування вже сплачених відповідачем комісій у розмірі 6622 грн 26 коп. в рахунок погашення бору по тілу кредиту. По-перше, як зазначалось у позовній заяві та підтверджується доданими до неї документами, між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 15-022-850-2-20-Г (з ануїтетними платежами) від 17.01.2020 року. Перед підписанням Кредитного договору відповідачу було надано доступ до повного тексту договору та його істотних умов у встановленому чинним законодавством порядку. Своїм власноручним підписом Клієнт підтвердив своє ознайомлення з Кредитним договором, включаючи його юридичні наслідки. Відповідно до п. 5.5. Кредитного договору, своїм підписом Позичальник підтверджує, що: - з Правилами, які розміщені на офіційному сайті Кредитодавця www.megabank.ua та/або у відділеннях Кредитодавця, а також умовами Договору, ознайомлений і згодний. Шрифт тексту, що застосований у Правилах, Договорі та додатках до нього, жодним чином не ускладнюють його читання та розуміння змісту та суті цих документів; - укладання цього Договору відповідає його інтересам, внутрішній волі та волевиявленню, а також підтверджує відсутність будь-якої умови чи обставини, які б Позичальник вважав незрозумілими, обтяжливими для нього та такими, що порушують та позбавляють його прав, які він звичайно мав до укладання цього Договору; - один оригінал цього Договору із додатками, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту ним отримані, з реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредиту на дату укладення Договору, а також графіком платежів у письмовій формі ознайомлений; - до підписання Договору ознайомлений з інформацією, передбаченою ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п. 1.1. Кредитного договору, Кредитодавець надав Позичальнику кредитні кошти (далі - Кредит), в сумі та на умовах визначених Договором, які Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі згідно з додатками до цього Договору. Отже, Банк належним чином та у повному обсязі виконав свої зобов`язання, надавши кредитні кошти у розмірі, визначеному Кредитним договором, та на погоджених сторонами умовах. Відповідно до п.п. 3.2.3 п. 3 розділу «Права та обов`язки сторін» Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за Договором на передбачених Договором умовах. Розмір та строки сплати таких платежів детально визначені п.п. 2.7. - 2.9. п. 2 розділу «Умови та порядок надання кредиту» Кредитного договору. Зокрема, сторони погодили: - розмір комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування, в % від суми кредиту сплачується у день надання кредиту; - розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, в % від суми кредиту сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця - 3,5 %; - розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця та становить 1237,33 грн. Таким чином, розмір, порядок та строки сплати комісійних платежів були прямо визначені Кредитним договором та погоджені сторонами при його укладенні. Разом з тим, Кредитний договір № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року прямо передбачає окремі складові щомісячного платежу, зокрема ануїтетний платіж та щомісячну комісійну винагороду. Отже, сторони погодили правову природу кожного виду платежу, його цільове призначення та порядок сплати. Водночас, сплата комісії не є сплатою частини основного боргу, а є виконанням самостійного грошового зобов`язання, передбаченого договором. Отже, відповідач, здійснюючи платежі, виконував конкретно визначене договором зобов`язання - сплату комісії, а не повернення частини тіла кредиту чи відсотків. Якщо сторони визначили у договорі декілька самостійних грошових зобов`язань зі сплати процентів, комісій та повернення основної суми боргу, то кожне з них має самостійну правову природу і не може бути довільно перекваліфіковане боржником. Крім того, структура та склад щомісячного платежу були чітко визначені Кредитним договором, згоду на який надав відповідач при його підписанні, що виключає можливість довільного перерозподілу вже сплачених сум на власний розсуд. Таким чином, доводи представника відповідача про необхідність зарахування сплачених комісій у рахунок погашення тіла кредиту, суперечать умовам укладеного Кредитного договору та положенням ст. ст. 526, 629 ЦК України і не можуть бути прийняті судом. Також у відзиві на позовну заяву представник відповідача не погоджується із порядком нарахування та розміром нарахованих відсотків. Проте, із вказаними доводами представника відповідача щодо нарахування відсотків неможливо погодитися, оскільки розмір заборгованості та відсотків відповідача за Кредитним договором були розраховані у відповідності до умов Кредитного договору та згідно з нормами чинного законодавства, що підтверджують наявні в матеріалах справи виписки з рахунку відповідача, які відображають інформацію про списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. У матеріалах справи наявні виписки по особовому рахунку Відповідача та розрахунок заборгованості, з яких вбачається, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов Кредитного договору. Представник відповідача зазначає, що загальний розмір відсотків, які споживач має сплатити за весь час користування кредитом (згідно з Графіком платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 до кредитного договору № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року)), складає 4550 грн 33 коп., натомість Позивач просить стягнути 6256 грн 82 коп. процентів, тобто на 1706 грн 49 коп. більше, ніж передбачено самим Кредитним договором. Проте, вказане не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, повернення Кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими Договором. (Ануїтетними платежами в розумінні цього пункту є рівні щомісячні платежі, що підлягають до сплати Позичальником та направляються на погашення суми Кредиту і процентів за користування ним і розраховуються таким чином, що в кінці дії цього Договору за умови виконання зобов`язання Позичальником заборгованість його повністю погашається). Згідно з п. 4.3 Кредитного договору, нарахування процентів за користування Кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої Договором. У п.п. 3.2.1 п. 3.2 Кредитного договору визначено, що Позичальник зобов`язується повернути одержаний Кредит у повному обсязі до 16.00 годин 16 січня 2023 року. Крім того, Позичальник зобов`язується своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за Договором на передбачених Договором умовах (пп. 3.2.3 п. 3.2 Кредитного договору). Тобто, у Графіку платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 до кредитного договору № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року), зазначений розмір щомісячних платежів по відсоткам, які повинен був сплачувати Відповідач за цим графіком платежів. Загальний розмір відсотків, які мав би сплатити Відповідач, якщо б не допускав прострочення щомісячних платежів за Кредитним договором, становив би 4550,33 грн. Проте, як видно із доданих до Позовної заяви виписок по особовому рахунку, Відповідач допустив прострочення щомісячних платежів та порушив взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту. Прострочення погашення щомісячного ануїтетного платежу відбулося вже у березні 2020 року. Тобто, Відповідач порушував умови Кредитного договору, допускав прострочення оплати, а відтак Кредитодавець нараховував відсотки на фактичну суму простроченої заборгованості. Тому, недоцільними є доводи представника Відповідача щодо обчислення заборгованості по відсоткам лише відповідно до Графіку платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, адже вони не враховують порушення Відповідачем своїх обов`язків по Кредитному договору. Представник позивача зменшила розмір позовних вимог і просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 15-022-850-2-20-Г в розмірі 22147,07 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 15890,25 гривень; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 6256,82 гривень; заборгованість по сплаті комісії 0 грн; судовий збір розмірі 2662,40 гривень та витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 11200,00 гривень. Відмовити ОСОБА_2 у стягненні з позивача судових витрат. Розгляд справи здійснювати без участі Позивача та/або його представника.
Судом встановлено, що 17.01.2020 між АТ «МЕГАБАНК» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 15-022-850-2-20-Г (надалі Договір). Відповідно до умов Договору відповідачу було надано кредит в сумі 17713 грн 00 коп. на строк з 17.01.2020 року до 18.01.2023 року включно, зі сплатою 15 % відсотків. Розмір комісійної винагороди - 3,5 % від суми кредиту щомісячно.
АТ «МЕГАБАНК» виконало умови договору та надало відповідачу грошові кошти за договором в сумі 17713 грн 00 коп., що підтверджується виписками по особовому рахунку ОСОБА_2 , наданими АТ «МЕГАБАНК».
03.09.2024 року між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426240, відповідно до умов якого, АТ «МЕГАБАНК» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року, що укладений між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_2 . Перехід права вимоги до фактора (п. 2. Договору № GL1N426240) підтверджується платіжною інструкцією № 66895 від 31.07.2024 року. Згідно витягу з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року, загальна сума заборгованості за кредитом 50862 грн 53 коп.
27.12.2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» укладено договір про відступлення прав вимоги № 1/12, відповідно до умов якого, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року, що укладений між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_2 . Перехід права вимоги до фактора (п. 2. Договору № 1/12) підтверджується Реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, який є додатком № 1 до договору про відступлення прав вимоги № 1/12 від 27.12.2024 року. Згідно витягу з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року, загальна сума заборгованості за кредитом 50862 грн 53 коп.
Позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року у 50862 грн 53 коп. з яких: 15890 грн 25 коп. заборгованість за кредитом; 6256 грн 82 коп. заборгованість по сплаті відсотків; 28715 грн 46 коп. заборгованість по сплаті комісії.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.
Частинами 1 та 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір у письмовій формі на виконання умов якого відповідачці були перераховані кошти у розмірі 17713 грн, що не оспорюється представником відповідача. Суд вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази, що підтверджують розмір заборгованості по відсоткам з урахуванням сплачених відповідачкою сум. Суд вважає необґрунтованими і не бере до уваги твердження представника відповідачки про те, що відповідачка має сплатити за весь час користування кредитом відсотки на загальну суму 4550 грн 33 коп., як це передбачено Графіком платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 до кредитного договору № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року) виходячи з наступного. Згідно з п. 4.3 Кредитного договору нарахування процентів за користування Кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої Договором. Крім того, Позичальник зобов`язується своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі) за Договором на передбачених Договором умовах (пп. 3.2.3 п. 3.2 Кредитного договору). Тобто, у Графіку платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит зазначений розмір щомісячних платежів по відсоткам та загальний розмір відсотків, які повинен був сплачувати Відповідач за цим графіком платежів, якщо б не допускав прострочення щомісячних платежів за Кредитним договором. Проте, як видно із виписок по особовому рахунку Відповідач допустив прострочення щомісячних платежів та порушив взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту. Прострочення погашення щомісячного ануїтетного платежу відбулося вже у березні 2020 року. Тобто, Відповідач порушував умови Кредитного договору, допускав прострочення оплати, а відтак Кредитодавець нараховував відсотки на фактичну суму простроченої заборгованості.
Також відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (принцип диспозитивності цивільного процесу).
Позивач зменшив розмір позовних вимог і не просить стягувати заборгованість по сплаті комісії, а відповідач та його представник не заявили зустрічний позов про зарахування коштів, які були сплачені первісному кредитору як комісія, в рахунок погашення заборгованості за кредитом (тіла кредиту). Тому в силу принципу диспозитивності судом не розглядаються вимоги про сплату комісії чи зарахування сплаченої комісії.
Отже, враховуючи, що відповідачка умови договору у повному обсязі не виконала, то відповідно до вимог ст. ст. 512, 514, 516, 526, 629, 1048, 1054, 1055 ЦК України стягненню з відповідачки ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» підлягає заборгованість за кредитним договором № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року в розмірі 22147 грн 07 коп., з яких: заборгованість за кредитом 15890 грн 25 коп.; заборгованість по сплаті відсотків 6256 грн 82 коп., а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2662 грн 40 коп., сплата якого документально підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 6737 від 12.03.2026 року.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 11200 гривень, які підтверджуються договором про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 року; Додатком № 2 до договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 року, який встановлює вартість послуг (прейскурант); Реєстром боржників від 01.12.2025 року, який Додатком № 1 до договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 року; ордером серія АЕ № 1414107 від 11.08.2025 року; свідоцтвом серія ДП № 5817 від 04.07.2024 року; Актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12096817 від 05.01.2026 року, згідно якого вартість наданої правничої допомоги становить 11200,00 грн: проведення юридичного і фінансового аналізу боржника вартістю 1200,00 грн; складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості вартістю 10000,00 грн.
Вартість наданих послуг узгоджується із Додатком № 2 до договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 року, який встановлює вартість послуг (прейскурант).
Суд, погоджується із запереченнями представника відповідача, викладеними у заяві про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в частині того, що вартість виконаних представником позивача робіт є завищеною, не відповідає критерію обґрунтованості та розумності, а отже є неспіврозмірними зі складністю справи.
Так, у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постанові Верховного Суду від 18.03.2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 року у справі № 910/12591/18 визначено наступне: Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою- п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/ дії/бездіяльність обох сторін.
Оскільки справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, а тому розмір таких витрат у 11200 грн не відповідає принципу розумності та є неспівмірним до предмету та ціни позову, а тому суд вважає, що відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
На підставі ст. ст. 512, 514, 516, 526, 610, 628, 629, 634, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором № 15-022-850-2-20-Г від 17.01.2020 року сумі 22147 (двадцять дві тисячі сто сорок сім) грн 07 коп., з яких: 15890 грн 25 коп. - заборгованість за кредитом; 6256 грн 82 коп. - заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) грн 00 коп.
Повне найменування сторін:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ», ідентифікаційний код юридичної особи 40932411, адреса місцезнаходження: м. Дніпро, пров. Ушинського, 1, офіс 105.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду виготовлене 10.08.2026 року.

Суддя В.А. Мамаєв