09.07.2026 Єдиний унікальний № 371/390/25 провадження № 2/371/153/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2026 року м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Геліч Т.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (далі - ТОВ «ФК «Пінг-Понг», Товариство, позивач) звернулось через підсистему «Електронний суд» до Миронівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 24 700,00 грн., судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан», первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №1949895, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу кредит в розмірі 10 000,00 грн., а останній, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки, комісію та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, але відповідач зі свого боку допустив порушення виконання умов кредитного договору.
У подальшому 01.04.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») було укладено договір факторингу №01/04, за умовами якого первісний кредитор відступив останньому право вимоги до відповідача за кредитним договором №1949895 від 14.02.2020. Крім того, 13.12.2021 між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» був укладений договір факторингу №1/6, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за спірним договором.
Оскільки первісний кредитор свої зобов`язання перед позичальником відповідно до укладеного кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши останньому кредитні кошти, але ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту не виконує належним чином, у останнього станом на день складення позовної заяви наявна заборгованість у загальному розмірі 24 700,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 10 000,00 грн, заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення прав вимоги в розмірі 13 500,00 грн, а також заборгованості за комісією в сумі 1 200,00 грн.
У зв`язку з тим, що відповідач відмовляється добровільно повернути отримані в кредит грошові кошти та сплатити відсотки за їхнє користування, то позивач з метою захисту свого порушеного права змушений був звернутися до суду із вказаним позовом, відповідно до вимог якого просить стягнути з ОСОБА_1 зазначену заборгованість та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Процесуальні дії у справі. Заяви та клопотання, позиції учасників справи.
Ухвалою судді від 14.07.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов.
Поштове відправлення, направлене судом на ім`я відповідача із копією ухвали від 14.07.2025 про відкриття провадження та позовною заявою, повернулося до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. 
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки справа розглядається за відсутності сторін (частина друга статті 247 ЦПК).
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).
Своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, будь-яких клопотань на адресу суду від відповідача не надходило.
Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.
Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, 14.02.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №1949895 (індивідуальну частину), відповідно до пункту 1.1 якого позикодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у пункті 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язалась повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений пунктом 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а.с. 16-18).
Відповідно до умов пунктів 1.2-1.4 договору сума кредиту становила 10 000,00 грн, кредит надавався строком на 30 днів з 14.02.2020, а термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 15.03.2020.
У пункті 1.5.1 договору вказано, що комісія за надання кредиту: 1200 грн, яка нараховується за ставкою 12,00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Згідно з пунктом 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 4500 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором - фіксована.
Умовами пункту 2.1 договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miolan.ua.
У відповідності до пункту 2.2.2 кредитного договору нарахуванням позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених пунктом 2.2.3 договору.
Згідно з пунктом. 3.3.2 договору позичальник взяв на себе обов`язок повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені пунктами 1.1-1.6 та пунктом 2.4 цього Договору.
Разом з тим, відповідно до пункту 6.1 кредитного договору його укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua.
У відповідності до умов пункту 6.3 договору приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому.
Пунктом 6.4 договору передбачено, що укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.
Згідно з пунктом 7.1 договору строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Відповідно до Додатку №1 сторонами був визначений графік платежів за кредитним договором №1949895 від 14.02.2020, де 15.03.2020 повинен був бути здійснений платіж з повернення кредитних коштів у сумі 15 700,00 грн, з яких 10 000,00 – тіло кредиту; 1200,00 – комісія за надання кредиту; 4 500,00 – проценти. (а.с. 15)
Позивач на підтвердження виконання своїх зобов`язань за вказаним договором, надав платіжне доручення № 15239365 від 14.02.2020 про перерахування на картковий рахунок НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 , коштів в сумі 10 000 грн.(а.с. 27).
Також, позивачем була надана в матеріали справи відомість про щоденні нарахування та погашення за період з 14.02.2020 по 14.05.2020 (а.с.10-11).
З вказаної відомості убачається, що ТОВ «Мілоан» здійснювало нарахування відсотків за користування кредитом протягом вказаного періоду.
Судовим розглядом установлено, що 01.04.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» був укладений договір факторингу №01/04, за умовами якого сторони погодили, що ТОВ «Мілоан» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а останнє зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 16-19).
Крім того, 13.12.2021 між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» був укладений договір факторингу №1/6, відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язався відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 23-25).
Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу №01/04 від 01.04.2020 ОСОБА_1 значиться в реєстрі боржників згідно якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №1949895 від 14.02.2020 в сумі 24 700,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 13 500,00 грн - заборгованість за відсотками; 1 200,00 грн - заборгованість по комісії (а.с. 45).
Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу №1/6 від 13.12.2021 ОСОБА_1 значиться в реєстрі боржників згідно якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №1949895 від 14.02.2020 в сумі 24 700,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 13 500,00 грн - заборгованість за відсотками; 1 200,00 грн - заборгованість по комісії (а.с. 46).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №1949895 заборгованість відповідача за період з 14.02.2020 - 14.05.2020 у загальній сумі становить 24 700,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 13 500,00 грн - заборгованість за відсотками; 1 200,00 грн - заборгованість по комісії.
Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.
Всупереч вимогам Договору відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов Договору погашення кредиту та відсотків за кредитом.
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» 02.11.2024 на адресу відповідача направила досудову вимогу щодо зобов`язання повернути кредит та сплатити відсотки за його користування, надавши можливість останньому погасити заборгованість у сумі 24 700, 00 гривень, до 02.12.2024. Однак, дана вимога відповідачем не виконана.
За змістом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач правомірно набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1949895 від 14.02.2020. 
Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконувалися умови кредитного договору №1949895, доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В силу ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.
Отже, на підтвердження існування договірних відносин між сторонами у справі було надано кредитний договір №1949895 від 14.02.2020, який був підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Вищевказаний договір свідчить про те, що ОСОБА_1 розумів умови та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.
У матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем взятих зобов`язань за кредитним договором.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позичальник взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорі строки кошти та нараховані відсотки не повернув, відтак, вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором №1949895 від 14.02.2020 у розмірі 24 700,00 грн. підлягає до задоволення.
Щодо стягнення судових витрат.
Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зважаючи на положення ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2422,40 грн.
В частині стягнення витрат на правову допомогу суд виходить з такого.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України.
Позивач просив стягнути із відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень частин 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суду під час розгляду справи було надано:
- копію договору про надання правової допомоги № 43657029 від 01.11.2024, укладеного між адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (а.с. 51-53);
- копію додаткової угоди №1949895 від 03.03.2025 до Договору №43657029 про надання правової допомоги від 01.11.2024 (а.с.26);
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, серія КС №5618/10 (а.с. 55);
- копію акту №1949895 від 03.03.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) ( (а.с. 47);
На переконання суду позов є типовим, тому аналіз практики, враховуючи, що адвокат кожен раз подає тотожні позови, не є необхіднім. Крім того, участь у засіданнях адвокат не брав, тому послуга не була надана.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 205, 207, 526, 530, 598-599, 610-612, 625, 628, 638-639, 1046, 1048-1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором №1949895 від 14.02.2020 у загальному розмірі 24 700 (двадцять чотири тисячі сімсот) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 ( три тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» адреса: 07406, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд.21/1, ЄДРПОУ 43657029.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення складено 09 липня 2026 року.

Суддя         Тетяна ГЕЛІЧ