справа № 631/161/24
провадження № 2/631/98/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

20 липня 2026 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі: 
головуючого судді Трояновської Т. М., 
за участю секретаря судового засідання Семенко А. А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого на підставі ордеру на дання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1152993 від 14 вересня 2023 року діє адвокат Мезін Віталій Вікторович, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області із позовною заявою до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, в якій просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , а саме на дві земельні частки розміром 6,83 кожна в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), які перебували у колективній власності КСП «Серп і молот», що належали ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0208973 та ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0208974 (який успадкував ОСОБА_3 ), видані на підставі рішення Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року та зареєстровані в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 383 та № 382.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат позивача – ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 12 квітня 2022 року Нововодолазьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвами про народження позивача та померлого брата.
Після смерті брата позивача – ОСОБА_2 залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (най) КСП «Серп і Молот», що належало ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0208973 та ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0208974, яке успадкував ОСОБА_3 . Спадкоємцем після ОСОБА_3 був його син ОСОБА_2 , який спадщину прийняв, однак не встиг оформити своїх спадкових справ і помер.
Оригінали вищевказаних правовстановлюючих документів були втрачені за невідомих обставин, про що було надано відповідне оголошення в засобах масової інформації.
Відповідно інформації, зазначеної в довідках Відділу № 7 Управління надання адміністративних послуг Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 07 липня 2023 року, вказані сертифікати дійсно зареєстровані на ім`я померлого ОСОБА_3 , проте державні акти на право власності на земельні ділянки взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) ОСОБА_3 не отримував. Отримати дублікат вказаного сертифікатів неможливо, бо не передбачено чинним законодавством. сертифікати видавались в одному екземплярі.
Як вказав представник позивача, при зверненні ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської С. О., з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії слугувало те, що ОСОБА_1 при зверненні до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської С. О. з питань оформлення спадкових прав на право на земельні частки (пай) КСП «Серп і Молот», що належало ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0208973 та ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0208974 (який успадкував ОСОБА_3 ), спадкоємцем яких після ОСОБА_3 був його син – ОСОБА_2 , який спадщину прийняв, однак не оформив своїх спадкових справ, ОСОБА_1 згідно пункту 4.14 розділу 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 не надав приватному нотаріусу сертифікати на право на земельну частку (пай) ХР № 0208973, що належав ОСОБА_3 та сертифікат на право на земельну частку (пай) ХР№0208974, що належало ОСОБА_4 (який успадкував ОСОБА_3 ).
Посилаючись на неможливість реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх прав та інтересів.
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 лютого 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування й відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 березня 2024 року витребувано від приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни належним чином завірену копію спадкової справи № 112/2022, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 30 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у справі за позовом ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, судом не вживалось.
Позивач, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав, однак скористався правом, наданим частиною 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, щодо участі у судовому процесі через представника – адвоката Мезіна Віталія Вікторовича.
Уповноважений представник позивача – адвокат Мезін Віталій Вікторович у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України.
Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, 20 липня 2026 року представник позивача – адвокат Мезін Віталій Вікторович звернувся на адресу суду з клопотанням, що було зареєстроване за вхідним № 4930/26-вх., відповідно до якого позовні вимоги, ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі, просив суд розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача. 
Уповноважений представник НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. 
Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, селищний голова НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ – Олександр Єсін звернувся на адресу суду з заявою, що була зареєстрована за вхідним № 1233/24-вх. від 26 лютого 2024 року, відповідно до якої повідомив, що НОВОВОДОЛАЗЬКА СЕЛИЩНА РАДА ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просить розгляд справи з єдиним унікальним № 631/161/24 за відсутності їх представника.
З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно приписів пункту 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Крім того, частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача та відповідача, свідчать відповідні заяви, подані їх представниками та долучені до матеріалів справи.
Отже, приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи, своїх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді, враховуючи, відсутність підстав для визнання їх явки обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши доводи, що наведені у позовній заяві, здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). 
Згідно зі статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).
Положеннями частини 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.
Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
За приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).
Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. 
Із матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 66 років у селі Ляшівка Нововодолазького району Харківської області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Нововодолазьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 12 квітня 2022 року зроблено відповідний актовий запис за № 142 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). 
При цьому, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України).
За життя ОСОБА_2 визначив своїх спадкоємців шляхом складання заповіту. 
Так, згідно змісту заповіту, складеного 08 квітня 2008 року та посвідченого секретарем Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Нетецькою Л. Г. зареєстрованого в реєстрі за № 97, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкав в АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті, діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій, зробив наступне розпорядження, а саме: все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті та на що він по закону буде мати право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний заповіт був складений і підписаний за місцем проживання заповідача в селі Просяне Нововодолазького району Харківської області в двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні у справах сільської ради, а другий видається заповідачу. 
Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_2 , як між рідними братами, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_3 , виданого 20 червня 1957 року Ляшівською сільською радою та копією свідоцтва про народження померлого ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 , виданого 31 жовтня 1955 року Ляшівською сільською радою.
Так, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 20 червня 1957 року Ляшівською сільською радою, убачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Ляшівка Нововодолазького району Харківської області, про що Ляшівською селищною радою 20 червня 1957 року в книзі записів громадського стану про народження зроблено відповідний запис за № 19. Батьками в зазначеному свідоцтві про народження дитини вказано: батько – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_4 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 31 жовтня 1955 року Ляшівською сільською радою, встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Ляшівка Нововодолазького району Харківської області, про що Ляшівською селищною радою 31 жовтня 1955 року в книзі записів громадського стану про народження зроблено відповідний запис за № 21. Батьками в зазначеному свідоцтві про народження дитини вказано: батько – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_4 .
Як убачається з матеріалів справи батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 померли.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 75 років у селі Лихове Нововодолазького району Харківської області померла ОСОБА_4 , про що Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 30 серпня 2004 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за № 30 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 .
Також ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 75 років у селі Лихове Нововодолазького району Харківської області помер ОСОБА_3 , про що Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 30 травня 2006 року в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 20 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 .
Положеннями статті 1221 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
З копії довідки № 24-29/71, виданої 30 серпня 2022 року старостою Просянським старостинським округом № 8 Нововодолазької селищної ради Харківської області Олександром Головешком, встановлено, що ОСОБА_2 , 1955 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 18 березня 2008 року по день смерті. Разом з померлим на момент смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
З Витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі № 698790, сформованого 30 серпня 2022 року приватним нотаріусом Харківського районного територіального округу Харківської області Туревською Світланою Олександрівною, убачається, що останньою до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи за № 69625519, номер у нотаріуса 112/2022, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За твердженням сторони позивача, до складу спадкового майна, на яке ОСОБА_2 за життя мав право, входить: земельна ділянка розміром 6,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0208973, виданого на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року, а також земельна ділянка розміром 6,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_4 , від 09 травня 2005 року за № 527.
Судом встановлено, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, прийнятою 08 вересня 2023 року за вихідним № 819/02-31 приватним нотаріусом Харківського районного територіального округу Харківської області Туревською Світланою Олександрівною, ОСОБА_1 відмовлено у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на право на земельні частки (пай) КСП «Серп і Молот». 
Зі змісту вказаної постанови убачається, що ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Харківської районного нотаріального округу Харківської області Туревської С. О. з питань оформлення спадкових прав на право на земельні частки (пай) КСП «Серп і Молот», що належали ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0208973; ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0208974 (який успадкував ОСОБА_3 ) спадкоємцем після ОСОБА_3 , був його син ОСОБА_2 , який спадщину прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав. Згідно пункту 4.14 розділу 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, зокрема, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. ОСОБА_1 не надав до приватного нотаріуса Харківської районного нотаріального округу Харківської області Туревської С. О., сертифікат на право на земельну частку (пай) ХР № 0208973, що належав ОСОБА_3 та сертифікат на право на земельну частку (пай) ХР № 0208974, що належав ОСОБА_4 (який успадкував ОСОБА_3 ). 
Як убачається з листа Відділу № 7 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07 липня 2023 року № Н-526/0-0.25.7-600/336-23 адресованого ОСОБА_1 , згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Серп і молот» Нововодолазького району Харківської області за № 382 від 01 червня 1997 року зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208973 на ім`я ОСОБА_3 , який видано на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року. Розмір земельної частки (паю) по вказаному підприємству становить 6,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Інформація в державному реєстрі земель про наявність державних актів на право власності на земельну ділянку громадянина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208973 відсутня.
З листа Відділу № 7 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07 липня 2023 року № Н-527/0-0.25.7-599/336-23 адресованого ОСОБА_1 вбачається, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Серп і молот» Нововодолазького району Харківської області за № 383 від 01 червня 1997 року зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208974 на ім`я ОСОБА_4 , який видано на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року. Відповідно до запису Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай внесені зміни про передачу права на земельну частку (пай) ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 травня 2005 року № 527. Розмір земельної частки (паю) по вказаному підприємству становить 6,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Інформація в державному реєстрі земель про наявність державних актів на право власності на земельну ділянку громадянина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208974 відсутня.
Аналогічна за змістом інформація міститься у листах Відділу у Нововодолазькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 22 лютого 2021 року за № 19/117-21 та № 18/117-21, який повідомив, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються КСП «Серп і Молот» 01 червня 1997 року за № 382 зареєстровано сертифікат серії ХР № 0208973 на ім`я ОСОБА_3 та за № 383 зареєстровано сертифікат серії ХР № 0208974 на ім`я ОСОБА_4 , але відповідно запису у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) внесені зміни про передачу права на земельну частку (пай) ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 квітня 2005 року № 527. Сертифікати на право на земельну частку (пай) виготовлялись в одному екземплярі та були видані власникам, про що в книзі свідчить підпис про його отримання. Інформація щодо виготовлення державних актів на ім`я ОСОБА_3 та на ім`я ОСОБА_4 у відділі відсутня.
Згідно повідомлення Відділу у Нововодолазькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05 жовтня 2020 року за № 109/117-20, розмір земельної частки (паю) реформованого КСП «Серп і молот» Нововодолазького району Харківської області складає 6,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) на час паювання становить 17664 гривні 00 копійок.
Як вже зазначалось, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 30 серпня 2004 року Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, а ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоства про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 30 травня 2006 року Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області.
З копії довідки, виданої 26 листопада 2014 року виконавчим комітетом Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області за № 611, вбачається, що ОСОБА_4 , 1928 року народження, була зареєстрована і постійно проживала за адресою: АДРЕСА_3 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 . Разом з нею проживав її чоловік, ОСОБА_3 , 1930 року народження, який зареєстрований і постійно проживав за адресою: АДРЕСА_3 з 1971 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 , та сестра чоловіка, ОСОБА_7 , 1922 року народження, яка також була зареєстрована і постійно проживала за адресою: АДРЕСА_3 з 27 серпня 2003 року по 16 лютого 2005 року.
З копії довідки, виданої 26 листопада 2014 року виконавчим комітетом Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області за № 612, встановлено, що ОСОБА_3 , 1930 року народження, дійсно був зареєстрований і постійно проживав за адресою: АДРЕСА_3 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 . ОСОБА_3 проживав разом із сином, ОСОБА_2 , 1955 року народження, який зареєстрований і постійно проживав за адресою: АДРЕСА_3 з 19 травня 2006 року по 18 березня 2008 року.
Перевіривши матеріали спадкової справи № 112/2022, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що були надіслані на адресу суду 03 квітня 2024 року та зареєстровані за вхідним № 2152/24-вх, приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревською Світланою Олександрівною за вихідним № 524/02-14 від 01 квітня 2024 року, судом встановлено наступне.
30 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни з заявою, відповідно до якої повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його рідний брат – ОСОБА_2 , після смерті якого залишалась спадщина, на яку спадкодавець залишив заповіт, посвідчений секретарем Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Нетецькою Л. Г. від 08 квітня 2008 року за реєстровим № 97 на його користь. Цією заявою ОСОБА_1 повідомив, що спадщину після смерті свого рідного брата ОСОБА_2 як за законом, так і за заповітом він приймає, інших спадкоємців, передбачених законодавством України, не має.
Вказана заява була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 254 від 30 серпня 2022 року о 12 годині 37 хвилин та заведена спадкова справа № 112/2022.
За життя ОСОБА_2 визначив своїх спадкоємців шляхом складання заповіту, посвідченого 08 квітня 2008 року секретарем Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Нетецькою Л. Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 97, відповідно до якого все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті та на що він по закону буде мати право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . 
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69879091, сформованою 30 серпня 2022 року о 12 годині 18 хвилин приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревською С. О., заповіт ОСОБА_2 , посвідчений 08 квітня 2008 року секретарем Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Нетецькою Л. Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 97, номер у спадковому реєстрі 48963361, є чинним.
З матеріалів спадкової справи встановлено, що інших спадкоємців, окрім ОСОБА_1 , які б фактично прийняли спадщину, або зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 немає.
Також, судом не встановлено осіб, які б відповідно до приписів статті 1241 Цивільного кодексу України мали право на одержання обов`язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_2 . 
Відтак, позивач – ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як убачається з матеріалів спадкової справи, за життя ОСОБА_2 на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 12 грудня 2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Черкашиною Г. В. й зареєстрованого в реєстрі під № 3490. Що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17280029, виданого 04 січня 2008 року Нововодолазьким малим комунальним підприємством технічної інвентаризації, реєстрацій номер 20052913.
Також у матеріалах спадкової справи наявні копії матеріалів спадкової справи № 405/2007, заведеної 20 жовтня 2007 року Нововодолазькою державною нотаріальною конторою Харківської області після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , на підставі заяви ОСОБА_2 , зареєстрованої в книзі обліку заяв під № 804 від 20 жовтня 2007 року. Відповідно до вказаної заяви встановлено, що після смерті ОСОБА_3 залишився житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , спадкоємцем вказаного майна згідно заповіту, посвідченого Просянською сільською радою 19 травня 2006 року за реєстраційним № 53 є ОСОБА_2 . 
Так, згідно наявного в матеріалах спадкової справи № 405/2007 копії заповіту,  складеного 19 травня 2006 року та посвідченого секретарем Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Нетецькою Л. Г., зареєстрованого в реєстрі за № 53, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_3 , на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження, а саме: все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, та на що він за законом буде мати право заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає разом із ним.
20 жовтня 2007 року державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що зареєстроване в реєстрі за № 1906, на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 11455524 від 20 жовтня 2007 року до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметром якого є: реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 43300528, номер у нотаріуса 405, спадкодавець: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , спадкоємець: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , свідоцтво про право на спадщину номер у спадковому реєстрі 43300538, бланк серії ВКА № 887604, дата видачі свідоцтва 20 жовтня 2007 року.
Згідно заяви ОСОБА_2 , що міститься у матеріалах спадкової справи № 405/2007, встановлено, що останній 12 серпня 2020 року звернувся до Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області з проханням видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , на земельні частки (паїв) КСП «Серп і Молот». Вказана заява була зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 313 від 12 серпня 2020 року.
Відповідно до повідомлень Відділу у Нововодолазькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 29-20-0.23.26-27/117-20 та № 29-20-0.23.26-28/117-20 від 28 лютого 2020 року, наявних в матеріалах спадкової справи № 405/2007, встановлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Серп і Молот» 01 червня 1997 року за № 382 зареєстровано сертифікат серії ХР № 0208973 на ім`я ОСОБА_3 . Державний акт на право приватної на землю на ім`я ОСОБА_3 не виготовлявся. Також, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Серп і Молот» 01 червня 1997 року за № 383 зареєстровано сертифікат серії ХР № 0208974 на ім`я ОСОБА_4 . Згідно запису у Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) внесені зміни про передачу права на земельну частку (пай) ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 квітня 2005 року № 527. Державний акт на право приватної на землю на ім`я ОСОБА_4 не виготовлявся.
Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори в порядку виконання обов`язків державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Тетяною Козелько, 12 серпня 2020 року було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 на спадкове майно, яке складається з двох земельних часток (паїв) КСП «Серп і Молот», у зв`язку з тим, що спадкоємцем документи, що підтверджують право власності на спадкове майно, не надавались.
Як убачається з оголошення, розміщеного в газеті «Вісті Водолажчини» (12 липня 2008 року № 56), земельний сертифікат ХР № 0208973, виданий на ім`я ОСОБА_3 , та земельний сертифікат ХР № 0208974, виданий на ім`я ОСОБА_4 , були втрачені.
З матеріалів спадкової справи № 112/2022, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що 10 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни з заявою, яка була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 123, відповідно до якої посилаючись на те, що спадкодавцем – ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений секретарем Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Нетецькою Л. Г. 08 квітня 2008 року за реєстровим № 97, на його користь, проте у зв`язку з тим, що під час його посвідчення було допущено помилку (недотримання форми заповіту), просив видати свідоцтво про право на спадщину не за заповітом, а за законом. 
10 травня 2023 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревською Світланою Олександрівною було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі за № 1002, спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 . Вищевказаний житловий будинок належав ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 грудня 2007 року приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Черкашиною В. Г., зареєстрованого Нововодолазьким малим комунальним підприємством технічної інвентаризації від 04 січня 2008 року, реєстраційний № 200522913, номер запису 573 в книзі 8.
З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72422844, сформованого 10 травня 2023 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревською С. В., вбачається, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 69625519, номер у нотаріуса 112/2022, дата заведення 30 серпня 2022 року, спадкодавець: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємець: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , свідоцтво про право на спадщину номер у спадковому реєстрі 70633123, бланк серії НСМ № 203637, дата видачі 10 травня 2023 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 1002.
Крім того, з матеріалів спадкової справи № 112/2022, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , убачається, що 08 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни з заявою, відповідно до якої просив видати свідоцтва про право на спадщину – земельні частки (паї), які залишились після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які успадкував померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .
08 вересня 2023 року приватним нотаріусом Харківського районного територіального округу Харківської області Туревською Світланою Олександрівною була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вихідним № 819/02-31, згідно якої ОСОБА_1 відмовлено у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельні частки (пай) КСП «Серп і Молот» після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . В обґрунтування вказаної постанови приватний нотаріус зазначила, що ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Харківської районного нотаріального округу Харківської області Туревської С. О. з питань оформлення спадкових прав на право на земельні частки (пай) КСП «Серп і Молот», що належали ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0208973, ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0208974, який успадкував ОСОБА_3 . Спадкоємцем після ОСОБА_3 був його син ОСОБА_2 , який спадщину прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав. Згідно пункту 4.14 розділу 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, утому числі, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. ОСОБА_1 не надав до приватного нотаріуса Харківської районного нотаріального округу Харківської області Туревської С. О., сертифікат на право земельну частку (пай) ХР № 0208973, що належав ОСОБА_3 та сертифікат на право на земельну частку (пай) ХР № 0208974, що належав ОСОБА_4 (який успадкував ОСОБА_3 ). 
Таким чином, під час судового розгляду справи судом встановлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Серп і молот» Нововодолазького району Харківської області за № 382 від 01 червня 1997 року зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208973 на ім`я ОСОБА_3 , який видано на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року. Також згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Серп і молот» Нововодолазького району Харківської області за № 383 від 01 червня 1997 року зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208974 на ім`я ОСОБА_4 , який видано на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року. Відповідно до запису Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай внесені зміни про передачу права на земельну частку (пай) ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 квітня 2005 року № 527. Розмір земельної частки (паю) по вказаному підприємству становить 6,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). При цьому, інформація в державному реєстрі земель про наявність державних актів на право власності на земельну ділянку громадянина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208974 та згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208973 відсутня, що у свою чергу свідчить, що відповідні державні акти ОСОБА_3 не видавались.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . За життя ОСОБА_3 визначив своїх спадкоємців шляхом складання заповіту на ім`я ОСОБА_2 , який у свою чергу у встановленому законом порядку прийняв спадщину за заповітом після смерті батька, ОСОБА_3 , проте свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), реформованого КСП «Серп і молот» Нововодолазького району Харківської області, розміром 6,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208973 на ім`я ОСОБА_3 , виданого на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року, а також на земельну частку (пай), реформованого КСП «Серп і молот» Нововодолазького району Харківської області, розміром 6,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208974 на ім`я ОСОБА_4 , виданого на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року, права на яку передані ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 травня 2005 року № 527, в установленому законом порядку не отримав.
Спадкоємцем майна ОСОБА_2 є позивач – ОСОБА_1 , який в установленому законом порядку прийняв спадщину за законом, оскільки є спадкоємцем другої черги, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , проте оформити свої спадкові права на земельні частки (паї) не має можливості, оскільки оригінали сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208973 та сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208974 були втрачені.
Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі з єдиним унікальним № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Як зазначила Велика Палати Верховного Суду у пункті 8.54 своєї постанови від 11 січня 2022 року у справі з єдиним унікальним № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)) спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі з єдиним унікальним № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі з єдиним унікальним № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
Під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України 1990 року.
У статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 Цивільного кодексу України).
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, що чітко передбачено у частини 3 статті 1223 Цивільного кодексу України.
Згідно зі статтею 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкоємця і народжені живими після відкриття спадщини (стаття 1222 Цивільного кодексу України).
Положеннями статті 1223 Цивільного кодексу України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 – 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 Цивільного кодексу України).
Як визначено у статті 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (статті 1261 та 1262 Цивільного кодексу України).
Приписами частин 1 та 5 статті 1268 Цивільного кодексу України унормовано, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
При вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільським підприємствам та організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу України.
Зокрема, паювання сільськогосподарських земель започатковано Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільським підприємствам та організаціям», згідно з яким паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Процедура паювання згідно з цим Указом передбачала низку послідовних етапів, зокрема: виготовлення Державного акта на право колективної власності на землю та складання списку членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мають право на земельну частку (пай); грошову оцінку угідь, що знаходяться у колективній власності згідно з методикою КМ України; визначення вартості та розміру земельної частки (паю) кожного члена, який визначається в умовних кадастрових одиницях комісією КСП, затвердження районною державною адміністрацією визначених комісією КСП розміру земельної частки (паю); видача громадянам районною державною адміністрацією сертифікату на право на земельну частку (пай) та його реєстрація.
І лише після виконання сукупності наведених умов та отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) та його реєстрації громадянин має право на виділення йому земельної ділянки в натурі з дотримання положень Земельного кодексу України.
Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».
Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Статтею 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 899-ІV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема: колишні члени КСП, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 наведеного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
У пункті 15 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України визначено, що право на земельну частку (пай), яке посвідчено сертифікатом, може бути успадковано. 
Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільським підприємствам та організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Згідно з пунктом 5 наведеного Указу Президента видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.
У пункті 17 «Перехідні положення» Земельного кодексу України 2001 року передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 17 березня 2020 року у справі № 396/1683/18-ц (провадження № 61-9879св19) зробила правовий висновок відповідно до якого, якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифікат на право власності на земельну частку (пай), при вирішенні спору про право на спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільським підприємствам та організаціям». За змістом статтей 22 та 23 Земельного кодексу України в редакції 1990 року особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай).
Такий ж же правовий висновок відображений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2026 року у справі № 530/656/24 (провадження № 61-3733сво25).
Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24 вересня 2024 року у справі № 272/174/22 (провадження № 61-104св23) при вирішенні спору про спадкування на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільським підприємствам та організаціям». У цьому разі необхідно враховувати, що згідно із пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 3.5 свого Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснив, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Як вже зазначалось, під час судового розгляду справи встановлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Серп і молот» Нововодолазького району Харківської області за № 382 від 01 червня 1997 року зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208973 на ім`я ОСОБА_3 , який видано на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року. Також згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Серп і молот» Нововодолазького району Харківської області за № 383 від 01 червня 1997 року зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208974 на ім`я ОСОБА_4 , який видано на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року. Відповідно до запису Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай внесені зміни про передачу права на земельну частку (пай) ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 квітня 2005 року № 527. Інформація в державному реєстрі земель про наявність державних актів на право власності на земельну ділянку громадянина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208974 та згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208973 відсутня, що у свою чергу свідчить, що відповідні державні акти ОСОБА_3 не видавались.
Спадкоємцем ОСОБА_3 був ОСОБА_2 , який в установленому законом порядку спадщину після смерті батька прийняв, але за життя не оформив свої спадкові права, зокрема, на земельні частки (паї) розміром 6,83 кожна в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), які перебували у колективній власності реформованого КСП «Серп і молот», відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0208973 та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0208974, що видані на підставі рішення Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року, а отже це право переходить до його спадкоємців.
У свою чергу, спадкоємцем ОСОБА_2 є позивач, який також в установленому законом порядку прийняв спадщину, проте не має можливості оформити свої права на земельні частки (паї), через втрату оригіналів відповідних сертифікатів. 
Разом із тим, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208974 та сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208973 є дійсними, доказів визнання їх недійсним суду не надано.
Відтак, за відсутності оригіналів сертифікатів, позивач, як єдиний спадкоємець позбавлений можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, а оскільки законодавство не передбачає видачу дублікатів таких сертифікатів спадкоємцю, у зв`язку з чим звернення позивача до суду з вимогою про визнання права на земельну частку (пай) є належним способом захисту його порушених спадкових прав.
З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що право позивача на спадщину може бути захищеним лише в судовому порядку шляхом визнання за ним право на земельні частки (паї) розміром 6,83 кожна в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), які перебували у колективній власності реформованого КСП «Серп і молот» Нововодолазького району Харківської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208973 на ім`я ОСОБА_3 , який видано на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року та сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208974 на ім`я ОСОБА_4 , який видано на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року, з урахуванням внесених змін до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай щодо передачі права на земельну частку (пай) ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 527, в порядку спадкування, тобто у спосіб, який не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших фізичних осіб, а також права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси.
Відтак, приймаючи до уваги, що визнання права на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, що унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача, ОСОБА_1 , знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та, відповідно, є такими, що підлягають до задоволення.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд у відповідності до положень підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). 
Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням положень частин 1 та 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України за якими суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог; при цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки питання відшкодування судових витрат під час звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, не порушувалось, процесуальне рішення з вказаного питання судом не приймається.
З урахуванням викладеного, керуючись статтями 1 – 5, 7, 10 – 13, 17, 19, 23, 76 – 81, 83, 89, 128 – 131, 133, 137, 141, 206, частиною 3 статті 211, частиною 1 статті 223, пунктом 2 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтею 259, статтями 263 – 265, 267, 268, частинами 5 та 11 статті 272, частинами 1 і 2 статті 273, частиною 1 статті 352, статтями 354 і 355 Цивільного процесуального кодексу України, 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування – задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , а саме на дві земельні частки (паї) розміром 6,83 кожна в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цих часток в натурі (на місцевості), які перебували у колективній власності реформованого КСП «Серп і молот», право на земельні частки (паї) розміром 6,83 кожна в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цих часток в натурі (на місцевості), які перебували у колективній власності реформованого КСП «Серп і молот» Нововодолазького району Харківської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208973 на ім`я ОСОБА_3 , який видано на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року й зареєстрований в Книгі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 382 від 01 червня 1997 року, та сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0208974 на ім`я ОСОБА_4 , який видано на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 152 від 17 березня 1997 року, й зареєстрований в Книгі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 383 від 01 червня 1997 року, з урахуванням внесених змін до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай щодо передачі права на земельну частку (пай) ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 527.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду безпосередньо, або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: НОВОВОДОЛАЗЬКА СЕЛИЩНА РАДА ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04397997, адреса місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, селище Нова Водолага, вулиця Донця Григорія, будинок № 14.

Суддя Т. М. Трояновська