ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року 
м. Київ

справа №380/14910/24
адміністративне провадження № К/990/17048/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Дашутіна І.В., Єресько Л.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби
на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року (головуюча суддя - Морська Г.М.) 
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року (головуючий суддя - Бруновська Н.В., судді: Хобор Р.Б., Шавель Р.М.)
у справі № 380/14910/24
за позовом ОСОБА_1 
до Державної міграційної служби України у Львівській області, Державної міграційної служби України
про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії.
I. ПРОЦЕДУРА
1. У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з указаним позовом до суду, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 21 червня 2024 року № 310-к/тр "Про скасування наказу ГУ ДМС України у Львівській області від 09 листопада 2023 року № 558-к/тр щодо поновлення на посаді";
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 05 липня 2024 року № 342-к/тр "Про оголошення наказу ДМС України від 05 липня 2024 року № 150-кт "Про скасування п.п.1.3 п.1 наказу ДМС від 15 січня 2024 року № 17-кт";
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України від 05 липня 2024 року №150-кт "Про скасування п.п.1.3 п.1 наказу ДМС від 15 січня 2024 року № 17-кт";
- поновити на посаді заступника начальника Відділу № 1 у місті Львові ГУ ДМС України у Львівській області з 06 липня 2024 року;
- стягнути з Головного управління ДМС України у Львівській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 липня 2024 року.
2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено.
3. 15 квітня 2025 року позивачу видані виконавчі листи № 380/14910/24 в частині негайного виконання.
4. 24 липня 2025 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист у справі № 380/14910/24 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
5. 03 жовтня 2025 року від позивача надійшла заява, в якій він просив замінити боржника у виконавчих листах у справі № 380/14910/24, виданих Львівським окружним адміністративним судом 15 квітня 2025 року та 15 липня 2025 року, з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11; код ЄДРПОУ:37831493) на його правонаступника - Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби (місцезнаходження: 79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11; код ЄДРПОУ: 45870769).
6. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року, заяву про заміну боржника у виконавчих листах - задоволено: замінено боржника у виконавчих листах № 380/14910/24, виданих 15 квітня 2025 року та 15 липня 2025 року з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (код ЄДРПОУ 37831493, адреса: вул. Січових Стрільців, 11, м. Львів, 79007) на Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби (код ЄДРПОУ 45870769, адреса: вул. Січових Стрільців, 11, м. Львів, 79007).
7. Не погодившись із ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року та з постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року, Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби (далі - Західне міжрегіональне управління ДМС) звернулось із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчих листах.
8. Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2026 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав для заміни боржника. Зазначив, що Головне управління ДМС у Львівській області перебуває у стані припинення, а його функції, майно та активи фактично передані новоствореному Західному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби. Окрім того, у Головного управління ДМС у Львівській області відсутнє фінансування видатків для здійснення виплат заборгованості на виконання рішення суду.
10. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався правовою позицією, викладеною у постанові від 11 лютого 2021 року в справі № 826/9815/18.
11. Суд апеляційної інстанції, керуючись правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 20 травня 2019 року (справа № 823/5357/15), від 12 грудня 2018 року (справа № 823/5397/15), від 13 березня 2019 року (справа № 826/751/16), зазначив, що відсутність запису про припинення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області у Єдиному державному реєстрі (далі - ЄДР) не змінює факту передачі функцій та повноважень, оскільки публічне правонаступництво настає з моменту переходу адміністративної компетенції. Тобто, запис в ЄДР має декларативний характер щодо припинення державного органу у випадках адміністративного правонаступництва. Ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функції такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Водночас, встановлено законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає перехід зобов`язань до роботодавця (держави).
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
12. В обґрунтування касаційної скарги представник Західного міжрегіонального управління ДМС вказує на неправильне застосування судами попередніх інстанцій, при ухваленні оскаржуваних рішень, норм процесуального права, а саме - статті 379 КАС України.
13. У касаційній скарзі наголошено, що станом на день розгляду заяви ОСОБА_1 як судом першої інстанції, так і на день апеляційного перегляду, а також на день подання касаційної скарги - відсутній запис в ЄДР щодо припинення первісного боржника - Головного управління ДМС у Львівській області. Отже, вибуття сторони виконавчого провадження не відбулось. Таким чином, станом на день подання касаційної скарги первісний боржник перебуває у стані припинення шляхом ліквідації, та відсутній запис в ЄДР про припинення первісного боржника, що свідчить про помилковість висновків суду першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для заміни боржника у виконавчому провадженні.
14. Також представник позивача подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення. У відзиві вказав, що правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції. У вказаному випадку завдання, які виконувало Головне управління ДМС у Львівській області передало усі функції і завдання новоутвореному Західному міжрегіональному управлінню ДМС. На думку представника ОСОБА_1 , пов`язувати момент виникнення правонаступництва виключно з державною реєстрацією припинення створює ризик порушення прав кредиторів та допускає ситуацію, за якої правонаступник фактично отримує все майно попередника, але не несе відповідальності за його зобов`язаннями. Такий формальний підхід є несумісним із природою універсального правонаступництва. На підтвердження своїх висновків, представник позивача вказує на правові висновки Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 826/26414/15, від 20 травня 2019 року у справі № 823/5357/15, від 12 грудня 2018 року у справі № 823/5397/15, від 13 березня 2019 року у справі № 826/751/16, від 13 березня 2019 року у справі № 524/4478/17, від 20 лютого 2019 року у справі № 826/16659/15, від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270, від 16 травня 2024 року у справі № 300/5311/22, від 09 березня 2026 року у справі № 520/35281/24.
15. Західне міжрегіональне управління ДМС подало відповідь на відзив, у якому вказало, що у відзиві наведена нерелевантна до спірних правовідносин практика Верховного Суду, тому відсутні підстави для її врахування. 
16. Представник позивача подав клопотання про залишення без розгляду відповіді на відзив Західного міжрегіонального управління ДМС, оскільки, на думку заявника, положення КАС України не передбачають права учасників справи на подання відповіді на відзив у межах касаційного провадження.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
17. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
18. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині другій статті 328 КАС України (ухвала про заміну сторону виконавчого провадження), та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
19. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав для заміни боржника у виконавчому провадженні з Головного управління ДМС України у Львівській області на Західне міжрегіональне управління ДМС.
20. Верховний Суд не погоджується із цим висновком з огляду на таке.
21. Положення стосовно процесуального правонаступництва закріпленні у статті 52 КАС України, відповідно до якої у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
22. Згідно з частиною першою статті 379 КАС України, якій кореспондують приписи частини п`ятої статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
23. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).
24. За змістом частини першої статті 2 Закону України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон № 4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.
25. Частинами першою та другою статті 3 Закону № 4901-VI обумовлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.
26. Згідно з пунктами 5 та 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 (надалі - Порядок № 1074), орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.
Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.
27.  За приписами пункту 8 Порядку № 1074 внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.
28. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2024 року № 1160 «Про утворення міжрегіонального територіального органу та ліквідацію територіальних органів Державної міграційної служби» Кабінет Міністрів України постановив:
1. Утворити як юридичну особу публічного права територіальний орган Державної міграційної служби - Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби.
2. Ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної міграційної служби - Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області та Головне управління Державної міграційної служби у Львівській області.
3. Установити, що Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області та Головне управління Державної міграційної служби у Львівській області, які ліквідуються, продовжують здійснювати покладені на них функції та повноваження до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби.
4. Взяти до відома, що місцезнаходженням Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби є місто Львів.
29. Так, наказом Державної міграційної служби України від 27 листопада 2024 року № 311 затверджено Положення про Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби, відповідно до пункту 3 Положення основними завданнями ЗМУ ДМС є:
реалізація на території Івано-Франківської та Львівської областей державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту;
внесення пропозицій ДМС щодо забезпечення реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
30. За змістом статті 81 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.
31. Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (частина перша статті 104 Цивільного кодексу України).
32. Аналіз наведених правових норм свідчить, що правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.
33. Заміна сторони виконавчого провадження відбувається у разі вибуття однієї зі сторін та полягає у вступі на її місце її правонаступника. У цьому випадку визначальною умовою є саме факт правонаступництва, тобто передача прав та обов`язків (адміністративної компетенції) однієї особи іншій.
34. Підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень, а саме: ліквідація органу чи посади; припинення юридичної особи шляхом її злиття, приєднання, поділу, перетворення; звільнення з посади чи інше припинення повноважень посадової особи.
35. Верховний Суд у постановах від 11 лютого 2021 року в справі № 826/9815/18, від 13 жовтня 2021 року в справі № 803/130/16, від 02 листопада 2021 року в справі № 816/1231/15, від 26 травня 2022 року в справі № 807/3591/14, від 28 липня 2022 року в справі № 807/3656/14, від 03 травня 2023 року в справі № 260/4620/21, від 01 червня 2023 року в справі № 803/746/15-а констатував, що положення КАС України, на відміну від чинного цивільного чи господарського процесуального законодавства, не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи. Ключовим, за правилам КАС України, є доведення обставин вибуття сторони - суб`єкта владних повноважень з відносин, щодо яких виник спір. Такі правила КАС України встановлені, ураховуючи специфіку публічно-правових відносин, а саме: повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватися від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. Водночас такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.
36. Отже, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому/іншим суб`єктам владних повноважень. Якщо ж спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.
37. Суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення, зазначили, що станом на день постановлення ухвали суду виконавчий документ не виконано, у зв`язку з відсутністю у боржника наявного залишку відкритих асигнувань за визначеним кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету та кодом економічної класифікації видатків бюджету, що свідчить про те, що ГУ ДМС у Львівській області (боржник) не має на рахунках залишку відкритих асигнувань за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» та такі видатки на цілі виконання рішення суду у справі № 380/14910/24 не були затвердженні кошторисом на 2025 рік.
38. Водночас варто зазначити, що згідно з частиною п`ятою статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
39. Як встановлено судами та підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ГУ ДМС у Львівській області (код ЄДРПОУ: 37831493) з 10 грудня 2024 року перебуває в стані припинення, 1004151100026026053, внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.
40. Наведене свідчить, що запис про припинення ГУ ДМС України у Львівській області (код ЄДРПОУ: 37831493) у єдиному державному реєстрі на момент вирішення судами попередніх інстанцій питання про заміну боржника відсутній. У такому випадку заміна ГУ ДМС у Львівській області як боржника за вказаним рішенням може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення.
41. Аналіз спірних правовідносин свідчить про те, що спір у цій справі виник у відносинах публічної служби, зокрема, поновлення на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу і не стосується публічно-владних функцій.
42. Отже, заміна Головного управління ДМС України у Львівській області як боржника може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення.
43. Вказана правова позиція за ідентичними сторонами та обставинами справи була викладена Верховним Судом у постанові від 30 червня 2026 року у справі № 380/8515/23.
44. Також аналогічна за своєю суттю правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 січня 2023 року у справі № 300/7605/21, від 31 січня 2023 року у справі № 380/4967/22, від 20 грудня 2024 року № 280/2157/22, від 19 травня 2025 року у справі № 520/4334/21.
45. Верховний Суд уважає, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про заміну Головного управління ДМС України у Львівській області (вул. Січових Стрільців, 11, м. Львів, код ЄДРПОУ 37831493) на Західне міжрегіональне управління ДМС (вул. Січових Стрільців, 11, м. Львів, код ЄДРПОУ 45870769).
46. Враховуючи, що спір у цій справі не стосується публічно-владних функцій і на момент вирішення судом питання про заміну Головного управління ДМС України у Львівській області до ЄДР не був унесений запис про припинення останнього, висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про вибуття Головного управління ДМС України у Львівській області і наявність підстав для її заміни на Західне міжрегіональне управління ДМС є необґрунтованими та такими, що порушують норми процесуального права.
47. Окрім того, колегія суддів Верховного Суду відхиляє доводи наведені в заяві представника позивача про залишення без розгляду відповіді на відзив, поданої ЗМУ ДМС. У заяві представник позивача вказав про відсутність права у представника ЗМУ ДМС подавати відповідь на відзив, оскільки КАС України такого права не встановлено. Однак, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що статтею 163 КАС України таке право визначено.
48. Щодо клопотання представника позивача про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає необхідним вказати на таке.
49. На обґрунтування вказаного клопотання представник позивача зазначила, що ця справа містить виключну правову проблему, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики щодо визначення моменту переходу обов`язку виконання судового рішення у разі реорганізації суб`єкта владних повноважень. 
50. Відповідно до частини п`ятої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
51. Велика Палата Верховного Суду, застосувавши норми частини п`ятої статті 346 КАС України, у постановах від 13 жовтня 2020 року у справі № 640/17296/19, від 27 квітня 2021 року у справі № 480/3310/19 визначила критерії справи, що містить виключну правову проблему, вказавши, що за усталеною практикою розгляду Великою Палатою Верховного Суду питань стосовно прийнятності справ на підставі частини п`ятої статті 346 КАС України наявність у справі виключної правової проблеми має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного критеріїв.
52. Кількісний критерій ілюструє той факт, що правова проблема наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.
53. Якісний критерій ілюструє, що на користь виключності правової проблеми можуть свідчити, зокрема, такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права.
54. Верховним Судом не встановлено підстав для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки наведені в клопотанні представника позивача доводи в контексті правовідносин щодо яких виник спір, не свідчать про те, що справа містить виключну правову проблему, і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, а тому в задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.
55. Також, не підлягає задоволенню клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням та викликом учасників справи, оскільки порядок її розгляду вже визначений ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2026 року. 
56. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
57. За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року щодо заміни сторони виконавчого провадження у справі № 380/14910/24, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження Головного управління ДМС у Львівській області на Західне міжрегіональне управління ДМС.
58. Таким чином, доводи скаржника про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень.
59. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 345, 351, 355, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про передачу справи № 380/14910/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи № 380/14910/24 у судовому засіданні.

Касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у справі № 380/14910/24 скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 03 жовтня 2025 року про заміну боржника у виконавчих документах № 380/14910/24 від 15 квітня 2025 року та від 15 липня 2025 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
І.В. Дашутін 
Л.О. Єресько,
Судді Верховного Суду