КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________   
Справа № 947/126/26
Провадження № 2-о/947/88/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.07.2026 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі Матвієвої А.В.,
за участі:
- представника заявника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі у залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою 
ОСОБА_1 ,
за участі заінтересованих осіб:
Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану 
у Березівському районі Одеської області 
Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),
Міністерства оборони України,
про встановлення факту родинних відносин,
ВСТАНОВИВ:
01.01.2026 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , через представника – адвоката Єршової Альони Сергіївни, за участі заінтересованої особи – Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту родинних відносин, в якій заявниця просить суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування зазначеної заяви, представник заявниці посилається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За доводами представника заявниці, ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок штурмових дій противника в районі населеного пункту Біловоди Сумської області України (району виконання бойових завдань) під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, зник безвісти батько заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Після чого, заявниця з метою отримання соціальних виплат, ОСОБА_1 мала на меті звернутись до ТЦК з необхідними документами, до переліку яких у тому числі належать до пред`явлення свідоцтво про народження батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Приймаючи до уваги відсутність у заявника свідоцтва про народження батька, як зазначає представник, ОСОБА_1 звернулася до Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) із відповідною заявою про видачу повторного свідоцтва її батька. 
Однак, листом від 30.05.2025 №208/24-1-17 Березівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) повідомлено ОСОБА_1 про неможливість видачі їй повторного свідоцтва про народження, оскільки в актовому записі про народження №26 від 04.07.1973 року, складеного виконавчим комітетом Ставківської сільської ради Березівського району Одеської області, прізвище дитини – « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », а у поданих документах зазначено прізвище « ОСОБА_4 ». 
За наслідком чого, як вказує представник заявниці, у зв`язку із наявністю розбіжностей в актовому записі про народження та поданих документах Березівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління (м. Одеса), ОСОБА_1 відмовлено у наданні повторного свідоцтва та рекомендовано звернутися до суду. 
Представник заявниці в обґрунтування заяви посилається на те, що вищезазначені розбіжності в написанні прізвища батька заявниці, а саме розбіжність в літері «і» - «и»: «СУРІНІЧ» та « ОСОБА_5 », є наслідком різного перекладу прізвища з російської на українську мову, та позбавляють можливості ОСОБА_1 отримати повторні свідоцтва про народження батька та подальшого звернення до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Вказана заява сформована в системі «Електронний суд» 22.12.2025 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2026 року, справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. та передано головуючому 05.01.2026 року.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 06.01.2026 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце розгляду справи.
16.03.2026 року судом було постановлено ухвалу, без оформлення окремого документу, якою залучено до участі по справі в якості заінтересованої особи – Міністерство оборони України. 
Разом з заявою, представником заявниці було надано до суду клопотання про витребування доказів.
За наслідком розгляду вказаного клопотання, 12.05.2026 року постановлено ухвалу, якою клопотання задоволено та витребувано: 
- з Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 34712467; місцезнаходження: 67300, Одеська обл., Березівський р-н, м. Березівка, пл. Генерала Плієва, 25;) належним чином завірені копії доказів, а саме: належним чином засвідчену копію актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; належним чином засвідчену копію актового запису про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; належним чином засвідчену копію актового запису про шлюб ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ; належним чином засвідчену копію актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ; 
- у Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області (код ЄДРПОУ 37811384; місцезнаходження: вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045) належним чином завірену копії заяв про видачу паспорта НОМЕР_4 на видачу паспорта громадянина України та зразка СРСР 1974 року: « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який був зареєстрований в АДРЕСА_1 ».
На виконання зазначеної ухвали суду, до суду надійшли:
- 03.06.2026 року відповідь з Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, до якої 22.06.2026 року надійшли доповнення до відповіді;
- 08.06.2026 року відповідь з Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 15.06.2026 року судове засідання по цивільній справі №947/126/26, яке призначено на 09 липня 2026 року о 15 годині 00 хвилин, постановлено провести в режимі відео конференції за допомогою комплексу технічних засобів на офіційному порталі https://vkz.court.gov.ua, за участі представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
У судовому засіданні призначеному на 09.07.2026 року, представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Єршова А.С., яка приймала участь в режимі відео конференції, заяву підтримала та просила суд задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Судом підстав для відкладення судового засідання у відповідності до положень статті 223 ЦПК України не встановлено.
За наслідком чого судом було постановлено ухвалу про проведення розгляду справи у судовому засіданні призначеному на 09.07.2026 року за наявною явкою учасників справи.
Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає заява підлягаючою задоволенню виходячи з наступного.
Судом в межах заявлених вимог встановлено, що заявниця – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянка України, уроджена с. Червоноармійське Березівського району Одеської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Державна реєстрація народження заявниці була проведена 02.10.1995 року Виконавчим комітетом Червоноармійської сільської ради Березівського району Одеської області про що було складено актовий запис про народження №13, в якому в графі відомості про матір зазначено інформацію про особу – « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання якої зазначено: АДРЕСА_3 », в графі відомості про батька – «  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якого зазначено: АДРЕСА_3 », що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 30.05.2025 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за №00052501490 від 18.07.2025 року.
У відповідності до зазначеного повного витягу за №00052501490 від 18.07.2025 року, вбачається, що підставою внесення запису про батька   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , слугувало наявність актового запису про шлюб №21, складеного 12.11.1994 року Виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради народних депутатів Березівського району Одеської області.
Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за №00052501541 від 18.07.2025 року, вбачається, що актовий запис про шлюб №21, складений 12.11.1994 року Виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області за наслідком реєстрації шлюбу між громадянами: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_4 » та   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт НОМЕР_6 , виданий Березівським РВВС Одеської області 28.09.1989 року). 
Отже, у відповідності до наявних даних батьками заявниці значаться особи: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перебували у зареєстрованому шлюбу починаючи з 12.11.1994 року.
Матір заявниці – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у віці 31 року померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим потворно 30.05.2025 року.
Також на підставі вищевикладеного вбачається встановленим, що станом на проведення державної реєстрації народження заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відомості про особу її батька, були зазначені як –   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особа якого підтверджувалась паспортом НОМЕР_6 , виданий Березівським РВВС Одеської області 28.09.1989 року.
У відповідності до витребуваних судом на підставі ухвали суду від 12.05.2026 року доказів з ГУ Державної міграційної служби в Одеській області, судом встановлено, що 03.07.2002 року до органів МВС України в Одеській області з заявою про видачу паспорту звернувся громадянин України , особа якого підтверджувалась вищезазначеним паспортом серії НОМЕР_8 , виданим Березівським РВВС Одеської області 28.09.1989 року, відомості про якого у заяві зазначені вже як –   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Зазначена заява на видачу паспорту складена від імені   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , містить інформацію про те, що заявник: має дружину – ОСОБА_9 ; має дітей – дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
З зазначеної заяви вбачається, що на її підставі, громадянину –   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особа якого підтверджувалась паспортом серії НОМЕР_8 , виданим Березівським РВВС Одеської області 28.09.1989 року, видано паспорт серії НОМЕР_9 від 05.07.2002 року.
За наслідком чого суд вважає встановленим, що під час заміни батьком заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у 2002 році паспорту громадянина України на паспорт серії НОМЕР_9 від 05.07.2002 року мало місце зазначення його прізвища, як – « ОСОБА_10 », що призвело до різного написання прізвища останнього у власних документах та у зазначенні як батька у документах ОСОБА_1 .
Судом також встановлено, що 17.05.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_9 скеровано сповіщення сім`ї за №4789/373 від 17.05.2025 року за вих. №4789, яким повідомлено членів сім`ї   ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , солдата, який проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_10 , призваного під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_10 22.09.2022 року, про те, що останній ІНФОРМАЦІЯ_3 о 05:45 внаслідок штурмових дій противника в районі населеного пункту Біловоди Сумської області України (району виконання байових завдань) під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини, відданий Військовій присязі на вірність Українському народові, зник безвісти.
Як вбачається, заявниця з метою збору документів для подальшого звернення до органів територіального центру комплектування та соціальної підтримки звернулась до Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про видачу дублікату свідоцтва про народження її батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Однак, листом Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.05.2025 року за №208/24.1-17 ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видачі відповідного дублікату, оскільки у наявному актовому записі №26 складеного 04.07.1973 року виконавчим комітетом Ставківської сільської ради Березівського району Одеської області, відомості відносно народженої особи стосуються   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є відмінним від призвища запитуваної особи – « ОСОБА_4 ».
Отже, виходячи зі встановлених вищевикладених обставин, дійсно є встановленим наявність розбіжностей у написанні прізвища батька заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прізвище якого у документах про народження заявниці зазначено як - « ОСОБА_13 ініч», а у документах що посвідчують особу її батька – « ОСОБА_13 инич».
Заявниця через вказану розбіжність, а також неможливість в позасудовому порядку усунути відповідну розбіжність для встановлення факту родинних відносин з батьком, з метою встановлення факту, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її батьком, звернулась до суду з даною заявою.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України).
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 року, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 наголошено на тому, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
У постанові Великої Палати Верховного Суду № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) від 10.04.2019 року зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Крім того, судом враховується правовий висновок, сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року по справі №560/17953/21, згідно з яким, неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.
Отже, Велика Палата Верховного Суду вирішила за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
Додатково розглядаючи заяву про встановлення заявленого факту, судом приймаються положення Сімейного Кодексу України та Цивільного Кодексу України, які регламентують наступне.
У відповідності до положень статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Статтею 19 КпШС України , було передбачено, що при укладенні шлюбу подружжя за своїм бажанням обирає прізвище одного з подружжя як їх спільне прізвище, або кожен з подружжя зберігає своє дошлюбне прізвище, або може приєднати до свого прізвища прізвище другого з подружжя. З`єднання прізвищ не допускається, якщо дошлюбне прізвище хоча б одного з подружжя є подвійним. 
Відповідно до положень статті 62 вказаного Кодексу, Якщо батьки мають спільне прізвище, то це прізвище присвоюється і дітям. При різних прізвищах дитині присвоюється прізвище батька або матері за згодою батьків, а при відсутності згоди - за рішенням органів опіки і піклування.
Статтею 63 вказаного Кодексу було встановлено, що Ім`я дитини визначається за згодою батьків, по батькові присвоюється за іменем батька, а у випадках, передбачених частиною другою статті 55 цього Кодексу, за іменем особи, яка записана як батько.
Частиною 1 ст. 319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У відповідності до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Під час надання оцінки доказам у справі та застосуванні стандартів оцінки доказів, судом враховується, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). 
Верховний Суд у своїх судових рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. 
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, у суду відсутні сумніви та суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на ім`я якого 05.07.2002 року Березівським РВ УМВС України в Одеській області видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначений батьком у актовому записі №13, складеного 02.10.1995 року Виконавчим комітетом Червоноармійської сільської ради Березівського району Одеської області за наслідком державної реєстрації народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є однією тією ж особою, у зв`язку з чим є встановленим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком заявниці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а остання його дочкою відповідно, а розбіжності в написанні прізвища батька заявниці у документах що посвідчують народження заявниці та документам відносно батька заявниці обумовлено різним перекладом даних про особу батька заявниці з російської на українську мови під час виготовлення документів на й ого ім`я.
Надаючи оцінку вищевказаним доказам, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, які стосуються один одного в цілому, не суперечать між собою.
Одночасно судом враховується, що відповідні докази на підтвердження заявлених вимог, у тому числі документи, які посвідчують особу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надані саме заявницею по справі.
Судом, приймаючи наявну інформацію про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зник безвісти, також встановлено, що метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником своїх прав на підтвердження родинних відносин з батьком, що впливає на спроможність заявниці для отримання необхідних документів для для призначення та виплат соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Одночасно суд зазначає, що в рамках розгляду даної справи, судом не встановлено наявність спору про право і як наслідок відсутності підстав для розгляду справи в порядку позовного провадження.
Верховний Суд у викладеній сталій практиці зазначає, що процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість (див. постанову Верховного Суду від 23 вересня 2020 року по справі № 758/7094/19 (провадження № 61-21398св19).
У постанові від 21 лютого 2024 року по справі № 369/8687/22 (провадження № 61-9805св23) Верховний Суд підкреслив, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
Верховним Судом було наголошено на тому, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: визнання її членом сім`ї загиблого військовослужбовця не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд враховує, що у відповідності до висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21.02.2024 року по справі №303/5724/22, між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки указане Міністерство не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. 
Отже, заявниця не має іншої можливості документально підтвердити заявлені факти, але їх встановлення породжує юридичні наслідки, спір про право відсутній.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».
Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю – змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Ухвалюючи рішення суду за наслідком розгляду даної справи судом враховується, що згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
З урахуванням вищевикладеного в цілому, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності приймаючи до уваги неможливість встановлення факту, що має юридичне значення, іншим шляхом, суд вважає що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, доведеною, заявлений до встановлення факт, що має юридичне значення є підтвердженим і встановленим, за наслідком чого заява підлягає задоволенню. 
При ухваленні судом рішення, судом у відповідності до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 1-18, 76-89, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Заяву  ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), за участі заінтересованих осібю: Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 67300, Одеська обл., м. Березівка, площа Генерала Плієва, 25), Міністерства оборони України (місцезнаходження: м. Київ, просп. Повітряних Сил, 6), про встановлення факту родинних відносин – задовольнити. 
Встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на ім`я якого 05.07.2002 року Березівським РВ УМВС України в Одеській області видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 , є батьком  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , а остання його дочкою відповідно.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий         Л. В. Калініченко