ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року | справа № 380/3518/26

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії, - 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.02.2026 №8481-7354/Щ-52/8-1300/26 у призначенні мені пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести з 17.08.2018 мене на пенсію згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з врахуванням вислуги, що складає 25 (двадцять п?ять) років 03 (три) місяці 19 (дев?ятнадцять) днів та здійснити її перерахунок, та виплату пенсії з 03.02.2025 з урахування виплачених сум.
Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на таке. ОСОБА_1 16.08.2018 був звільнений зі служби з органів Державної кримінально-виконавчої служби України через хворобу. На момент звільнення його вислуга років у календарному обчисленні становила 19 років 03 місяці 07 днів, а в пільговому обчисленні - 25 років 03 місяці 19 днів. З 17.08.2018 позивачу призначено пенсію по інвалідності. 03.02.2026 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України від 09.04.1994 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та проведення відповідного перерахунку з урахуванням пільгової вислуги років. Проте листом від 17.02.2026 №8481-7354/Щ-52/8-1300/26 відповідач відмовив у задоволенні заяви через відсутність у позивача необхідної календарної вислуги років (23 календарних роки і 6 місяців). Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалою від 09.03.2026 суддя залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме десять днів з дня вручення цієї ухвали. У вказаний строк позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою судді від 18.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що на день звільнення ОСОБА_1 не мав необхідної саме календарної вислуги років (не менше 23 календарних років та 6 місяців), оскільки його календарна вислуга складає лише 19 років 03 місяці 07 днів. Відповідач вказує, що пільгова вислуга років враховується виключно для визначення розміру пенсії, а не для її призначення, що узгоджується із положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 393 (в редакції Постанови КМУ № 119 від 16.02.2022). Крім цього відповідач вказує, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» має вищу юридичну силу та не передбачає зарахування пільгової вислуги до календарної для визначення права на пенсію. А тому підстави для переведення його на пенсію відсутні.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Позивач проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. 
Наказом начальника Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 14.08.2018 № 65о/с підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , заступника начальника УВП із соціально-виховної та психологічної роботи - начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи, звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за п. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) з 16 серпня 2018 року. 
Згідно з наказом про звільнення та розрахунком вислуги років для призначення пенсії, вислуга років позивача на день звільнення становить: у календарному обчисленні - 19 років 03 місяці 07 днів; у пільговому обчисленні - 25 років 03 місяці 19 днів. 
З 17.08.2018 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 40% сум грошового забезпечення. 
03.02.2026 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив перевести його на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262-XII з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні (25 років 03 місяці 19 днів) та провести відповідний перерахунок. 
Листом від 17.02.2026 № 8481-7354/Щ-52/8-1300/26 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для переведення та призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст. 12 Закону № 2262-XII. Лист вмотивований тим, що для осіб, звільнених зі служби у період з 01.10.2017 по 30.09.2018, необхідною умовою є наявність вислуги не менше 23 календарних років і 6 місяців, тоді як календарна вислуга позивача становить лише 19 років 03 місяці 07 днів.
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Предметом спору у цій справі є відмова відповідача у переведенні позивача на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з урахуванням пільгової вислуги років.
Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року №2713-IV (далі - Закон №2713-IV) держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.
Згідно з частиною третьою статті 23 Закону № 2713-IV пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України (частина четверта статті 23 Закону № 2713-IV).
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону, призначається незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.
Досліджуючи природу пільгового зарахування вислуги років, Верховний Суд у складі судової палати у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18 зробив висновок, що таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".
Питання пільгового обчислення календарної вислуги років особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби уже досліджувалось Верховним Судом.
Так, у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18 Верховний Суд у складі судової палати дійшов також таких висновків:
«…право на пільговий залік вислуги років для осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби передбачене також і Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».
Відповідно до частин 3, 4 статті 23 цього Закону пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів».
З наявних у справі доказів суд встановив, що позивач проходив службу на посадах рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби і на момент звільнення 16.08.2018 його вислуга в пільговому обчисленні становила 25 років 03 місяці 19 днів, що перевищує необхідні 23 роки 6 місяців. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".
Посилання відповідача на те, що позивач звернувся за призначенням за пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» вже під час дії Постанови №393, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року, є безпідставним, оскільки передбачене цим Порядком право на пільгове зарахування вислуги років враховується для визначення розміру пенсії, а не її призначення. При цьому право позивача на пільгове зарахування вислуги років саме для призначення пенсії передбачене частиною четвертою статті 23 Закону № 2713-IV, яка має вищу юридичну силу та підлягає застосуванню під час вирішення цієї справи.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2025 року у справі №520/14878/23, від 26 лютого 2025 року у справі №560/14729/23, від 07 березня 2025 року у справі №620/14330/23, від 28 листопада 2025 року у справі № 420/28161/23. 
Щодо позовних вимог про призначення пенсії з 03.02.2025 суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
Згідно з п. б ч.1 ст. 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів а, в статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.
Відповідно до частини третьої статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різниця в пенсії за минулий час може бути виплачена йому не більш як за 12 місяців.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач був звільнений зі служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 16.08.2018 та з 17.08.2018 отримував пенсію по інвалідності, заяву про переведення на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з врахуванням вислуги 25 років 03 місяці 19 днів на день звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби, та проведення перерахунку призначеної пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» позивач подав до відповідача 03.02.2026. 
Таким чином, з урахуванням вимог статей 48, 50 та 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», позивач має право на переведення на пенсію за вислугу років з дня виникнення права на таку пенсію, однак виплата різниці в пенсії за минулий час у разі несвоєчасного звернення підлягає здійсненню не більш як за 12 місяців до дня звернення з відповідною заявою. Тому позовну вимогу про перерахунок та виплату пенсії згідно пункту «а» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 03.02.2025 суд вважає обґрунтованою.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1331,20 грн. 
Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.02.2026 №8481-7354/Щ-52/8-1300/26 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести з 17.08.2018 ОСОБА_1 на пенсію згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з врахуванням вислуги, що складає 25 (двадцять п?ять) років 03 (три) місяці 19 (дев?ятнадцять) днів та здійснити її перерахунок, та виплату пенсії з 03.02.2025 з урахування виплачених сум.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан