ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 925/861/26

за позовом Заступника керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Урожай"
про припинення права оренди земельної ділянки.

Представники учасників справи:
Прокурор – Лєнкова Н.Д.;
Позивач – не з`явився;
Відповідач – не з`явився.

Секретар судового засідання Сидоренко О.А.
Суддя Гладун А.І.

Стислий виклад позиції прокурора, позивача та заперечень відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії учасників справи та суду. 

1. 16.06.2026 Заступник керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Урожай".

2. Змістом позову прокурора є немайнова вимога припинити право оренди відповідача земельної ділянки кадастровий номер 7122085400:01:003:0065 площею 2,3 га, яка розташована в адміністративних межах Степанецької сільської ради Черкаської області, зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 24679064, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39513501 від 05.02.2018.

3. Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор стверджує про користування відповідачем земельними ділянками на підставі договорів оренди земельних ділянок, укладених відповідачем з особою, у якої земельні ділянки конфісковано на підставі рішення суду. Держава, як власник земельних ділянок, в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, волевиявлення на передання земельних ділянок у користування не виявляла, що є підставою для припинення права оренди земельних ділянок.

4. 22.06.2026 суд ухвалив позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі. Справу ухвалив розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив об 11:00 14.07.2026. 

5. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі суд надіслав прокурору, позивачу та відповідачу, яку 22.06.2026 доставлено до їх електронних кабінетів у ЄСІТС. (а.с. 41-42)

6. 29.06.2026 позивач Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області подав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, позов прокурора просив задовольнити повністю. (а. с. 43-44)

7. 21.07.2026 у підготовче засідання з`явилась прокурор Куліш А.А. Представники позивача та відповідача у підготовче засідання не з`явились.

8. 21.07.2026 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті о 09:00 30.07.2026.

9. 22.07.2026 представник відповідача адвокат Лишак І.В. подав до суду заяву, у якій просив надати доступ в підсистемі "Електронний суд" для ознайомлення з матеріалами справи. Цього ж дня суд надав представнику відповідача адвокату Лишаку І.В. доступ до підсистеми "Електронний суд" для ознайомлення з матеріалами справи. (а. с. 58-60)

10. 24.07.2026 відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив визнати поважними причини пропуску строку для подання відзиву, поновити строк для подання відзиву та приєднати відзив до матеріалів справи. У відзиві відповідач просив у позові відмовити повністю. (а. с. 61-66)

11. В обґрунтування причин пропуску процесуального строку для подання відзиву відповідач вказав, що у зв`язку із запереченнями проти позову 29.06.2026 відповідач залучив до участі у розгляді цієї справи його представника адвоката Беліменка А.П., який не вчинив жодних дій. 20.07.2026 відповідач скасував довіреність на представництво його інтересів адвокатом Беліменком А.П. 21.07.2026 відповідач видав довіреність на представництво його інтересів адвокатом Лишаком І.В. Відповідач вважав, що вказані причини є поважними для поновлення строку на подання відзиву на позов, який поданий 24.07.2026.

12. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказав, що позовні вимоги прокурора не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та фактично спрямовані на припинення права оренди відповідача виключно з мотивів зміни власника земельної ділянки. Вказане на думку відповідача не може бути достатньою правовою підставою для припинення договірних правовідносин. 

Відповідач зазначив, що після конфіскації земельної ділянки законодавством України не визначено механізму подальшого розпорядження такими земельними ділянками, які перебувають в оренді третіх осіб. Ні Земельний кодекс України, ні Закон України "Про оренду землі" не містять спеціальної процедури припинення чи переоформлення договорів оренди у випадку переходу права власності на земельну ділянку до держави внаслідок конфіскації. 

Відповідач ствердив, що прокурор просить усунути законодавчу прогалину шляхом припинення права оренди добросовісного орендаря, хоча така правова підстава прямо законом не передбачена.

Відповідач просив врахувати те, що не допустив порушень договору оренди, своєчасно та у повному обсязі сплачує орендну плату, земельну ділянку використовує за цільовим призначенням.

Відповідач вказав, що задоволення позову не призведе до отримання державою будь-якого нового економічного ефекту чи більш вигідного способу використання земельної ділянки. Навпаки, наслідком стане припинення чинного договору оренди та втрата єдиного стабільного джерела доходу, яке держава отримує від цієї земельної ділянки. Фактично запропонований прокурором спосіб захисту призведе до того, що земельна ділянка залишиться без законного користувача, без належного обробітку та без особи, відповідальної за її сільськогосподарське використання. У такому випадку земельна ділянка неминуче заростатиме бур`янами, самосійною рослинністю та чагарниками, що призведе до погіршення її агротехнічного стану, втрати родючості ґрунтів, поширення карантинних бур`янів, а також необхідності здійснення у майбутньому додаткових витрат для відновлення її придатності до сільськогосподарського використання. Відтак, на думку відповідача, заявлені позовні вимоги не відповідають критеріям ефективності та пропорційності судового захисту, а їх задоволення фактично завдасть шкоди інтересам держави.

Відповідач зазначив, що у цій справі відсутні не лише фактичні обставини, які свідчать про порушення інтересів держави, а й юридичні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. З огляду на вказане відповідач ствердив, що позов прокурора має бути залишений без розгляду у зв`язку з відсутністю права на звернення до суду в конкретного позивача.

13. У судовому засіданні 30.07.2026 взяла участь прокурор Лєнкова Н.Д. Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явилися.

14. 30.07.2026 суд ухвалив клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку для подання відзиву залишити без розгляду. Суд ухвалив поновити відповідачу строк для подання відзиву з власної ініціативи та врахувати доводи відповідача, викладені у відзиві під час розгляду справи. Зміст ухвали суд виклав у протоколі судового засідання від 30.07.2026.

15. 30.07.2026 суд розпочав розгляд справи по суті

16. 30.07.2026 суд ухвалив оголосити перерву в судовому засіданні на стадії судових дебатів до 11:00 16.09.2026.

17. 16.09.2025 у судове засідання з`явилась прокурор Лєнкова Н.Д. Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явились.

18. Участь у судовому засіданні є правом учасника судового процесу (п. 2 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

19. Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

20. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

21. Учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні.

22. Явку учасників судового провадження в судове засідання суд обов`язковою не визнавав.

23. Оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, явку представників учасників справи в судове засідання суд не визнав обов`язковою, суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності представників позивача та відповідача.

24. Прокурор Лєнкова Н.Д. у судовому засіданні просила позов задовольнити повністю.

25. 16.09.2026 суд завершив розгляд справи по суті, оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення суду та час його проголошення у цьому судовому засіданні.

26. 16.09.2026, керуючись частиною 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення суду у справі №925/861/26.

27. Вислухавши пояснення учасника справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Обставин, які є предметом доказування у справі.

28. Предметом позову прокурора є немайнові вимоги припинити право оренди земельних ділянок.

29. Підставами позову є обставини, якими прокурор обґрунтовує користування відповідачем земельною ділянкою за відсутності волевиявлення нового власника - держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

30. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

31. Предметом доказування у справі є обставини набуття державою земельних ділянок у власність; обставини виникнення у відповідача права оренди земельних ділянок на підставі договору оренди землі; наявність підстав для припинення права оренди земельних ділянок; порушення інтересу держави та суб`єктивного права позивача, за захистом яких прокурор звернувся до суду.

Обставини, які не підлягають доказуванню у справі.

32. Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

33. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2023 у справі №697/1575/23 позов Заступника керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Урожай" про примусове припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації на користь держави задоволено. 

34. Суд ухвалив припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 7122085400:01:003:0065 площею 2,3 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Степанецької сільської ради Черкаської області за межами населеного пункту , шляхом її конфіскації на користь держави. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Черкаської обласної прокуратури 5368,00 грн судових витрат зі сплати судового збору. Рішення суду від 21.12.2023 у справі №697/1575/23 набрало законної сили 23.01.2024.

35. Канівський міськрайонний суд Черкаської області у рішенні суду від 21.12.2023 у справі №697/1575/23 встановив:

- згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 339192727 від 14.07.2023, земельна ділянка площею 2,3 га, кадастровий номер 7122085400:01:003:0065, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області (с/рада Мельниківська, Канівський район), належить ОСОБА_1 , який не є громадянином України та має національний паспорт іноземця, виданий 06.06.2013, країна громадянства: російська федерація;

- відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №868751 від 20.02.2006, відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки;

- 22.12.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Урожай" (орендар) та ОСОБА_1 (орендодавець) уклали договір оренди землі, відповідно до якого відповідач надав орендарю належну йому земельну ділянку в строкове платне користування строком на 10 років. Орендна плата станом на момент укладання даного договору складає 5108,65 грн. за кожен рік оренди;

- Згідно з Інформацією Управління ДМС у Черкаській області №7101.6.4-4641/71.1-23 від 01.06.2023, №7101.6.4-5461/71.1-23 від 29.06.2023 ОСОБА_1 паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований; з питань набуття/припинення громадянства України до УДМС у Черкаській області не звертався;

- ОСОБА_1 після набуття земельної ділянки у власність протягом року її не відчужив, будь-які зміни даних у державних реєстрах прав власності про це відсутні, як і дані щодо зміни (набуття) громадянства України.

36. На підставі частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2023 у справі №697/1575/23, не підлягають доказуванню у справі №925/861/26.

Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі. 

На підтвердження обставин, які є предметом доказування, прокурор подав письмові докази, дослідивши які суд встановив:

37. 22.12.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Урожай" (орендар) та ОСОБА_1 (орендодавець) уклали договір оренди землі, згідно з умов яких орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку площею 2,3 га, кадастровий номер 7122085400:01:003:0065, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області (Мельниківська сільська рада Канівського району). Договір укладений строком на 10 років. (а .с. 24-25)

38. 30.01.2018 на підставі договору оренди землі від 22.12.2017, укладеного ОСОБА_1 та ТОВ "Науково-виробнича фірма "Урожай", зареєстровано право оренди земельних ділянок ТОВ "Науково-виробнича фірма "Урожай", у підтвердження чого прокурор подав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.06.2026 №481609379, від 04.06.2026 №480328811 (а. с. 17-18, 19)

39. 02.02.2024 зареєстровано право власності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на земельну ділянку кадастровий номер 7122085400:01:003:0065 площею 2,3 га на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2023 у справі №697/1575/23, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.06.2026 №481609379, від 04.06.2026 №480328811 (а. с. 17-18, 19)

40. Відповідач на спростування доводів прокурора подав докази, дослідивши які, суд встановив.

41. У період з 30.05.2024 до 16.06.2026 відповідач за користування земельними ділянками сплатив орендну плату у розмірі 30876,43 грн, у підтвердження чого подав довідку від 29.06.2026 та платіжні інструкції від 30.05.2024, від 07.06.2024, від 05.07.2024,від 09.08.2024, від 17.09.2024, від 17.01.2025, від 18.02.2025, від 07.03.2025, від 14.03.2025, від 18.04.2025, від 23.05.2025, від 10.06.2025, від 11.07.2025, від 15.08.2025, від 12.09.2025, 14.10.2025, від 14.11.2025, від 12.12.2025, від 09.01.2026, від 20.01.2026, від 10.02.2026, від 13.03.2026, від 14.04.2026, від 08.05.2026, від 16.06.2026. (а. с. 71 – 97) 

42. Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

43. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

44. На підставі поданих прокурором доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані прокурором докази суд визнає належними.

45. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів"). 

46. На підтвердження обставин, якими прокурор обґрунтовує підстави позову, прокурор подав письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані прокурором отримані з порушенням закону. Докази подані прокурором суд визнає допустимими.

47. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи

48. Подані прокурором докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані прокурором, суд визнає достовірними.

49. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 

50. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

51. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

52. Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 

53. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

54. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

55. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

56. Враховуючи обставини, які не підлягають доказуванню у справі, належність, допустимість та достовірність доказів, поданих сторонами, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, суд визнає доведеними обставини, на які прокурор посилається як на підставу своїх вимог, та визнає встановленими наступні обставини:

57. право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,3 га, кадастровий номер 7122085400:01:003:0065 зареєстроване на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку;

58. 22.12.2017 відповідач (орендар) та ОСОБА_1 (орендодавець) уклали договір оренди землі, об`єктом якого є земельна ділянка площею 2,3 га, кадастровий номер 7122085400:01:003:0065;

59. 30.01.2018 на підставі договору оренди земельної ділянки від 22.12.2017 зареєстровано право оренди земельної ділянки відповідача;

60. Власником земельної ділянки площею 2,3 га, кадастровий номер 7122085400:01:003:0065 є держава в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

61. 02.02.2024 зареєстровано право власності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на земельну ділянку на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області 21.12.2023 у справі №697/1575/23.

62. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися сторони, які суд застосував, та мотиви їх застосування. 

63. Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

64. Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства – Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

65. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (частини перша та дев`ята статті 93 Земельного кодексу України).

66. Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

67. Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

68. Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. 

69. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 статті 116 Земельного кодексу України).

70. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного Кодексу України).

71. Відповідно до частини 1 статті 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

72. Відповідно до статті 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

73. Частиною 3 статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

74. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України).

75. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

76. Згідно із статтею 13 Конституції України та статтею 324 Цивільного кодексу України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. 

77. Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

78. Відповідно до пункту "в" частини 3 статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини.

79. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню (частина 4 статті 81 Земельного кодексу України).

80. Відповідно до частин 1, 2 статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі:закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; припинення дії договору, укладеного в рамках публічно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії); припинення (розірвання) спеціального інвестиційного договору, укладеного відповідно до Закону України "Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями"; примусового відчуження земельної ділянки в порядку, визначеному статтею 14-1 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану". Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

81. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (частина 3 статті 31 Закону України "Про оренду землі"). 

82. Відповідно до пункту "в" частини 1 статті 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.

83. Згідно із частиною 1 статті 317, частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

84. Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.

85. Передумовою спору є користування відповідачем земельною ділянкою на підставі договору оренди, укладеного з особою, право власності якої на підставі рішення суду примусово припинено шляхом їх конфіскації на користь держави.

86. Причиною виникнення спору є користування відповідачем земельною ділянкою за відсутності волевиявлення їх власника на передання в оренду.

87. Звертаючись з позовом, прокурор прагне захистити інтереси держави у сфері земельних правовідносин та право держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на вільне володіння, розпорядження та користування земельною ділянкою.

88. Прокурор ствердив, що у відповідача ТОВ "Науково-виробнича фірма "Урожай" відсутнє право оренди земельною ділянкою, оскільки право власності громадянина російської федерації ОСОБА_1 припинено на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

89. Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власності та мирно володіти своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

90. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє цивільне право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. 

91. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 

92. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

93. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. 

94. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. 

95. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. 

96. Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14). 

97. Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. 

98. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту). 

99. Порушення права (інтересу) - пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Прийняття судом рішення покликане усунути цю невизначеність, відновити порушене право, створити можливість для реалізації інтересу. 

100. Отже застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. 

101. Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 

102. ОСОБА_1 є іноземцем, громадянином російської федерації, який право власності на земельну ділянку зареєстрував на підставі державного акту на право власності на землю.

103. Рішенням суду, що набрало законної сили, припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,3 га, кадастровий номер 7122085400:01:003:0065, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

104. Власником земельних ділянок є позивач – Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.

105. Позивач позбавлений можливості розпоряджатися земельними ділянками на власний розсуд у зв`язку з їх перебуванням у користуванні відповідача на підставі договорів оренди землі, укладених із ОСОБА_1 . Право користування (оренди) відповідача зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

106. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на відсутність правових підстав для припинення договору оренди землі, оскільки державна конфіскація земельної ділянки у колишнього власника (громадянина російської федерації) не припиняє право орендаря на користування землею. Відповідач зазначає, що його право оренди зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, строк дії договору встановлено до 2027 року, а зобов`язання зі сплати орендної плати виконуються ним своєчасно та в повному обсязі.

107. Суд дійшов висновку, що аргументи відповідача є безпідставними та такими, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права з огляду на таке.

108. Припинення права власності попереднього власника відбулося примусово, поза його волею, у зв`язку з порушенням вимог земельного законодавства, а право власності на земельну ділянку набуте державою внаслідок її конфіскації. 

109. Держава в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області як новий власник земельних ділянок не є правонаступником волевиявлення попереднього власника щодо передачі земельної ділянки в оренду та не вчиняла дій, спрямованих на набуття чи збереження орендних правовідносин з відповідачем. 

110. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. 

111. Примусове припинення права власності особи, яка передала земельні ділянку в оренду, та набуття права власності державою внаслідок конфіскації є самостійною правовою підставою для припинення договору оренди земельної ділянки у судовому порядку.

112. Договір оренди земельної ділянки, укладений іноземним власником протягом року з моменту набуття права власності у порядку спадкування, не є таким, що порушує публічний порядок і не може вважатися нікчемним. Однак конфіскація як примусова підстава припинення права власності на майно і спосіб набуття права власності державою, що не залежить від прав попереднього власника, зумовлює припинення всіх інших прав (речових, зобов`язальних) стосовно конфіскованого майна. Відтак, припинення права власності іноземця на земельні ділянки шляхом їх конфіскації на користь держави тягне за собою припинення права оренди цих земельних ділянок.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.10.2025 у справі № 559/2900/23.

113.  Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

114. Право власності на земельні ділянки, а також право постійного користування та право оренди земельних ділянок виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 

115. Державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема, право оренди земельної ділянки.

116. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 

117. Державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. 

118. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. 

119. Реєстрація відповідачем речового права оренди земельної ділянки не впливає на виключне право Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, як власника земельної ділянки, не визнавати права оренди цієї земельної ділянки та вимагати усунення будь-яких порушень її прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. 

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 11.02.2020 у справі № 915/572/17, який вказав, що навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача.

120. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію (п. 152 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16).

121. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постанові від 18.04.2023 у справі № 357/8277/19 щодо володіння орендарем нерухомим майном: тимчасове володіння нерухомими речами може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації такого права на це майно у встановленому порядку, тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право тимчасового володіння, визнається тимчасовим фактичним володільцем нерухомого майна; судове рішення про задоволення позовних вимог про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння є підставою для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 

122. Отже, специфіка книжкового володіння полягає, серед іншого, в тому, що нерухомістю можуть володіти одночасно кілька осіб, але щодо різних речових прав. Зокрема, якщо зареєстровані право власності і право оренди нерухомого майна, то і особа, зареєстрована як власник, і особа, зареєстрована як орендар, визнаються фактичними володільцями нерухомої речі щодо права власності і права оренди відповідно (див. правовий висновок у постанові Верховного Суду від 02.08.2023 у справі № 911/665/22, у постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 910/3453/22, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2024 у справі № 640/14353/19 (п. 6.14), у постанові Верховного Суду у справі № 920/14/23 від 24.07.2024 (п. 50)). 

123. Тобто, реєстрація відповідачем речового права - права оренди земельних ділянок свідчить про заволодіння відповідачем земельними ділянками й користування ними на праві оренди, але в той же час не позбавляє Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області права володіння цією ж ділянкою, реалізуючи правомочності власника.

124. У постанові від 29.11.2023 у справі № 513/879/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що належним способом захисту прав власника, який у спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди.

125. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. 

126. Враховуючи, що позивач є власником земельних ділянок, у нього відсутня необхідність для пред`явлення позову про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області як особа, що зареєстрована як власник визнається фактичним володільцем нерухомої речі на праві власності.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.07.2024 у справі №920/14/23.

127. Відтак, належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. 

128. Аналогічну правову позицію висловлено Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2024 у справі № 567/3/22. У правовідносинах у справі № 567/3/22 власник спірної земельної ділянки, незважаючи на зареєстроване право оренди за юридичною особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, договір оренди землі не підписувала та відповідно умови договору не узгоджувала, а тому просила суд зобов`язати орендаря повернути їй спірну земельну ділянку та скасувати рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права оренди з одночасним припиненням такого права. Об`єднана палата Верховного Суду виснувала, що належним способом захисту прав орендодавця, який у спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. 

129. Ураховуючи вищевказані правові висновки Верховного Суду, належним способом захисту порушеного права володіння Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області земельними ділянками є вимога про припинення права ТОВ "Науково-виробнича фірма "Урожай" оренди земельної ділянки.

130. Враховуючи предмет та підстави позову, зміст та характер правовідносин, що виникли між сторонами, суд враховує наведені висновки Великої Палати Верховного Суду, Об`єднаної палати касаційного цивільного суду та доходить висновку, що прокурором обрано належний спосіб захисту інтересів держави та права власності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про припинення права ТОВ "Науково-виробнича фірма "Урожай" оренди земельної ділянки. 

131. На виконання рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2023 у справі №697/1575/23 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області зареєструвало право власності на земельні ділянки. 

132. Проте, у повній мірі захист інтересів держави щодо відновлення права Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на розпорядження земельними ділянками та користування ними, ураховуючи перебування земельних ділянок у фактичному користуванні ТОВ "Науково-виробнича фірма "Урожай" не відновлено, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

133. Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, як законний власник земельних ділянок, позбавлене можливості ефективно розпорядитися ними. 

134. Вимогу прокурора припинити відповідачу ТОВ "Науково-виробнича фірма "Урожай" право оренди земельної ділянки кадастровий номер 7122085400:01:003:0065 площею 2,3 га, яка розташована в адміністративних межах Степанецької сільської ради Черкаської області, зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 24679064, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39513501 від 05.02.2018 суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний прокурором є належний та ефективний та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Підстави представництва прокурором інтересів держави у справі.

135. В Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України).

136. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді (стаття 23 Закону України "Про прокуратуру").

137. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 виснувала, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

138. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц зазначила, що системне тлумачення абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

139. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

140. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

141. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

142. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

143. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 червня 2023 року у справі №905/1907/21 зазначила, що для того, щоб інтереси держави не залишились незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

144. 09.02.2026, 28.05.2026 Заступник керівник Смілянської окружної прокуратури звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області з листами №52-829вих26, №52-3477вих26, у яких просив повідомити чи вживало та чи буде вживати Управління як власник земельної ділянки заходи щодо звернення до суду із позовною заявою про припинення права оренди, зокрема, земельної ділянки кадастровий номер 7122085400:01:003:0065. (а. с. 26-27, 29)

145. 13.02.2026, 04.06.2026 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надіслало Смілянській окружній прокуратурі листи №10-23-0.62-740/2-26, №10-23-0.6-3449/2-26, у яких повідомило, що позбавлене можливості звернення з позовом до суду про припинення права оренди відповідача земельної ділянки у зв`язку з відсутністю фінансування. (а. с. 28, 30)

146. 09.06.2026 керівник Смілянської окружної прокуратури звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області з листом №52-3768вих26, у якому повідомив, що Управління є власником земельної ділянки, проте не припинено зареєстроване право оренди відповідача земельної ділянки. У зв`язку з чим прокурор звертається з позовом (а. с. 20)

147. Суд дійшов висновку, що незалежно від того, чи відповідають дійсності доводи Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про неможливість самостійно звернутися до суду з відповідним позовом, сам факт не звернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси позивача свідчить про те, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області неналежно виконує свої повноваження щодо захисту інтересів держави шляхом припинення порушень відповідача, які виникли внаслідок незаконного використання відповідачем земельних ділянок за відсутності згоди її фактичного власника та без урахування його інтересів щодо умов договірних відносин, які ним не погоджено, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з цим позовом. 

148. Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18, у постанові Верховного Суду у справі №910/7916/20 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №905/1907/21.

149. Бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області є підставою для звернення прокурора з цим позовом до суду з метою захисту інтересів держави.

150. Враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави і визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд дійшов висновку, що прокурор у цій справі належним чином обґрунтував та довів підстави для представництва інтересів держави в суді.

151. Підстав для залишення позову прокурора без розгляду суд не встановив.

Розподіл судових витрат.

152. Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

153. За подання позовної заяви Черкаська обласна прокуратура сплатила судовий збір у розмірі 2662,40 грн на підставі платіжної інструкції від 08.06.2026 №1269. (а. с. 16)

154. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

155. Оскільки позов прокурора задоволено повністю, суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 2662,40 грн.

Керуючись статтями 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Заступника керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Урожай" задовольнити повністю.

Припинити Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Урожай" (ідентифікаційний код 31860551, адреса місцезнаходження: 19421, Черкаська область, Черкаський район, с. Корнилівка, вул. Шкільна, 4) право оренди земельної ділянки кадастровий номер 7122085400:01:003:0065 площею 2,3 га, яка розташована в адміністративних межах Степанецької сільської ради Черкаської області, зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 24679064, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39513501 від 05.02.2018.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Урожай" на користь Черкаської обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02911119, адреса місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 286, р/р UA138201720343160001000003751 в Державній казначейській службі України у м. Київ) 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення суду складене 18.09.2026.

Суддя А.І. Гладун