Справа № 161/10543/26 
Провадження № 2/161/5640/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Пахолюка А.М.,
при секретарі – Корнійчук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ««Стар Файненс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю ««Стар Файненс Груп» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги, враховуючи відповідь на відзив, обґрунтовує тим, що 17.01.2026 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 36248-01/2026, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 12000 грн., строком на 120 днів до 16.05.2026 року, з денною процентною ставкою в розмірі 0,90% на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 1200 грн. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
Всупереч умов договору № 36248-01/2026 від 17.01.2026 року, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, що створило заборгованість у розмірі – 28596 грн., яка складається з наступного: 12000 грн. – заборгованість по кредиту; 9396 грн. – заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6000 грн. – заборгованість за штрафними санкціями та комісії – 1200 грн.
На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі – 28596 грн., згідно кредитного договору № 36248-01/2026 від 17.01.2026 року та понесені судові витрати по справі.
У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначила, що позовні вимоги про стягнення процентів в розмірі 9396 грн. за кредитним договором, є необґрунтованими та безпідставними. Вказує, що визнає позовні вимоги за тілом кредиту в розмірі 12000 грн. та вказує, що заявлена сума процентів є неспівмірною тілу кредиту в розмірі 15000 грн., є порушенням Закону України «Про споживче кредитування», суперечить принципу пропорційності, розумності та справедливості. Також, вказує, що нараховані штрафи є незаконними в період дії воєнного стану. Також, зазначає, що перебуває в складному матеріальному становищі, оскільки, її цивільний чоловік перебуває на військовій службі під час мобілізації, що позбавляє її можливості сплатити борг. 
Крім того, заперечує, щодо стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, понесену позивачем, у розмірі 6000 грн., оскільки вона не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. На підставі наведеного, просить задовольнити позов частково.
Ухвалою суду від 28 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач також до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності.
Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. 
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Судом встановлено, що 17.01.2026 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 36248-01/2026, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 12000 грн., строком на 120 днів до 16.05.2026 року.
Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
Відповідно до п. 1.4. вказаного договору, за користування кредитом товариством нараховуються проценти в розмірі 0.90% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 1200.00 грн ( що складає 10.00% від суми кредиту). Тип процентної ставки: фіксована. Тип комісії одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту, якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу Кредиту) Розмір процентів та Комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. 
Пунктом 1.4.1. кредитного договору, визначено, що денна процентна ставка складає (14160.00/12000.00)/120*100%= 0,98% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього договору. Денна процентна ставка за цим Договором розрахована за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС – денна процентна ставка; ЗВСК – загальні витрати за кредитом (сума всіх нарахувань згідно Графіку платежів до цього Договору); ЗРК – загальний розмір кредиту (вказаний в п.1.1. Договору); t– строк кредитування у днях (вказаний в п.1.2 Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом на дату укладення цього договору складає 2572.74%. Орієнтовна загальна вартість кредиту станом на дату укладення цього Договору складає 26160.00 грн Загальні витрати по кредиту складають 14160.00 грн.
З урахуваннями викладеного, сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідач отримала кредитні кошти у сумі 12000 грн., 17.01.2026 на вказану нею платіжну картку № 5375-23xx-xxxx-3167, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про зарахування вказаних коштів.
Окрім того, отримання кредитних коштів в розмірі 12000 грн. не заперечується відповідачем.
Таким чином, ТОВ «Стар Файненс Груп» повністю виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором.
Однак, ОСОБА_1 не виконала свого обов`язку та не повернула наданий кpeдит в строки, передбачені договором, що спричинило виникнення заборгованості.
Згідно з розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Стар Файненс Груп», заборгованість відповідача становить 28596 грн., яка складається з наступного: 12000 грн. – заборгованість по кредиту; 9396 грн. – заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6000 грн. – заборгованість за штрафними санкціями; заборгованість за комісією -1200 грн.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.
Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.ст. 1048, 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула та не сплатила відсотки за користування кредитом.
Судом встановлено, що стороною відповідача не заперечується факт укладення між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 кредитного договору № 36248-01/2026 від 17.01.2026 року, та щодо невиконання нею обов`язків за цим договором стосовно повернення кредиту та сплати процентів.
Однак, суд не погоджується із доводами представника відповідача, що визначені договором умови щодо нарахування розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання є несправедливими, економічно необґрунтованими, та є порушенням вимог законодавства, суперечить принципу пропорційності, розумності та справедливості, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях.
Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.
Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. А саме - протягом строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.
Це відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 23.05.2018 по справі № 910/1238/17.
Таким чином, перевіривши надані позивачем розрахунки, суд встановив, що нарахування відсотків за користування кредитом проведені з урахуванням строку кредитування та відповідають умовам кредитного договору.
Будь-яких застережень або зауважень з боку ОСОБА_1 щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору під час його підписання, до суду належними доказами не подано.
Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов кредитного договору у відповідача була можливість відмовитися від його підписання.
Інформація, надана кредитором з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідач ініціювала укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора.
Підписавши договір, ОСОБА_1 посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.
На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула.
Отже, ОСОБА_1 істотно порушила умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за тілом кредиту 12000 грн., нарахованими відсотками 9396 грн., комісії 1200 грн.
Щодо нарахування позивачем штрафних санкцій в розмірі 6000 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено неустойку за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором № 36248-01/2026 від 17.01.2026 року в розмірі 6000 грн.
З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, а саме, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 36248-01/2026 від 17.01.2026 року, у розмірі 22596 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту – 12000 грн., заборгованості по процентах – 9396 грн., комісії за надання кредиту – 1200 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.
В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 6000 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги № 44022416 від 02.01.2026 року, укладеного з ФОП ОСОБА_2 , додатковою угодою № 36248-01/2026 від 24.04.2026 року до договору про надання правничої допомоги № 44022416 від 02.01.2026 року, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних ОСОБА_2 необхідних для надання правничої допомоги, актом надання послуг № 36248-01/2026 від 24.04.2026 року.
Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, а також заперечення відповідача щодо витрат на правову допомогу адвоката, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2103,77 грн.
При цьому, посилаючись на важке матеріальне становище та звільнення від сплати судових витрат, відповідач на підтвердження вказаних обставин, не надала будь-яких належних та допустимих доказів.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 527, 533, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 Цивільного кодексу України суд,-
УХВАЛИВ: 
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» заборгованість за кредитним договором № 36248-01/2026 від 17.01.2026 року в розмірі 22596 (двадцять дві тисячі п`ятсот дев`яносто шість) грн. 00 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту – 12000 грн., заборгованості по процентах – 9396 грн., комісії за надання кредиту – 1200 грн.
В решті вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі – 2103 (дві тисячі сто три) грн. 77 коп. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі - 2000 (дві тисячі) грн.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп», код ЄДРПОУ 44022416, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72.
Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 07 вересня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного
суду Волинської області Пахолюк А.М.