ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 року
м. Київ
справа № 363/5877/24
провадження № 61-288св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Шиян Євген Сергійович, на рішення Вишгородського районного суду Київської області, у складі судді 
Шубочкіної Т. В., від 16 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І., 
від 12 листопада 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення грошових коштів.
2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 23 липня 2024 року сторонами було укладено договір поставки та договір підряду. Цього ж дня, відповідно до пункту 4.1. договору поставки позивачем було сплачено завдаток у розмірі 30% від вартості специфікації, а 31 липня 2024 року після доставки частини обладнання він сплатив повну суму за договором.
3. Вказані договори були укладені з метою встановлення гібридної сонячної електростанції на даху його будинку, у зв`язку з чим працівник 
ФОП ОСОБА_2 приїздив і визначав обсяг робіт та перелік необхідного обладнання. Згодом позивача повідомили, що потужності 10 кВт для його будинку буде замало і необхідно дозамовити обладнання на 15 кВт. 
4. Строки передбачені договором поставки та підряду сплинули, однак замовлене обладнання (сонячна електростанція) так і не було встановлено, незважаючи на його неодноразові звернення до відповідача. У своїх зверненнях до відповідача він вказував на невиконання умов договору у повному обсязі та необхідність розірвання договору через порушення строків виконання робіт та надання послуг. Проте ці вимоги були залишені відповідачем без уваги.
5. Зважаючи на ці обставини, він звернувся до іншої організації, яка з використанням іншого обладнання встановила електростанцію на даху його будинку. Натомість відповідач своє обладнання, яке знаходиться в упакованому стані, не забрав і гроші не повернув.
6. Посилаючись на викладене, позивач просив суд:
1) розірвати договір поставки № 1541 від 23 липня 2024 року та договір підряду № 1541 від 23 липня 2024 року, укладені між ФОП ОСОБА_2 та 
ОСОБА_1 ;
2) стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :
- кошти по договору поставки № 1541 від 23 липня 2024 року та договору підряду № 1541 від 23 липня 2024 року в розмірі 19 450 доларів США;
- кошти в розмірі 3 000 грн, витрачені на отримання обладнання через «Нову пошту», послуги вантажників та автоперевезення;
- пеню у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуг) в сумі 162 618,75 грн;
- моральну шкоду в розмірі 60 000 грн
Короткий зміст оскаржених судових рішень
7. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області 
від 16 травня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року, позов задоволено частково.
Розірвано договір поставки № 1541 від 23 липня 2024 року та договір підряду № 1541 від 23 липня 2024 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені кошти по договору поставки № 1541 від 23 липня 2024 року та договору підряду № 1541 від 23 липня 2024 року в розмірі 19 450 доларів США.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі трьох відсотків вартості робіт (послуг) в сумі 162 618,75 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
8. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем було сплачено 19 450 доларів США, проте будь-які роботи, визначені договором підряду 
№ 1541 від 23 липня 2024 року на об`єкті позивача відповідачем розпочаті не були, що свідчить про порушення відповідачем умов договору. Доказів протилежного відповідачем не надано, як і не надано доказів повернення позивачу сплачених коштів. 
9. Щодо вимоги позивача про відшкодування коштів, витрачених на послуги доставки, то суд вважав, що ОСОБА_1 мав можливість обрати спосіб доставки товару та був зобов`язаний оплатити її. Також суди не встановили підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
10. У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Шиян Є. С., просить рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 12 листопада 2025 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
11. 07 січня 2026 року ФОП ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат 
Шиян Є. С., подав касаційну скаргу на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року у справі № 363/5877/24.
12. Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи 
№ 363/5877/24.
13. Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2026 року зупинено, до закінчення перегляду в касаційному порядку, виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 травня 2025 року у справі № 363/5877/24 в частині стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачених ним коштів по договору поставки № 1541 від 23 липня 2024 року та договору підряду № 1541 від 23 липня 2024 року у розмірі 
19 450 доларів США, а також пені у розмірі трьох відсотків вартості робіт (послуг) у сумі 162 618,75 грн.
14. 26 лютого 2026 року ФОП ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Шиян Є. С., подав додаткові пояснення до касаційної скарги, доводи яких не можуть бути враховані Верховним Судом, оскільки за своїм змістом вони є доповненням до касаційної скарги, які подані поза межами строку, визначеного частиною першою статті 398 ЦПК України.
15. У березні 2026 року матеріали справи № 363/5877/24 надійшли до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
16. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 13 червня 2018 року у справі № 548/981/15, від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, постанові Верховного Суду від 29 квітня 2021 року у справі 
№ 916/3904/19, постанові Вищого господарського суду України від 16 липня 2017 року у справі № 910/20548/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
17. Вказує, що обладнання, передбачене договором та додатковою угодою, було поставлене позивачу, який прийняв товар без претензій щодо кількості та строків передачі. Перед початком виконання робіт підрядник повідомив замовника про спосіб кріплення металоконструкції на даху (свердлення черепиці). Проте замовник відмовився від монтажу металоконструкцій у зазначений спосіб. В подальшому відповідач повідомив позивача про необхідність виконання та оплати додаткових робіт, а саме демонтажу черепиці, монтажу кріплення до балок та монтування знятої черепиці, що вплинуло на збільшення вартості робіт.
18. Вважає, що позивачем помилково визначена сума пені від суми, сплаченої за договором поставки, з посиланням на норми Закону України «Про захист прав споживачів».
19. Наполягає, що сторони не можуть вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язаннями до моменту зміни або розірвання договору. Якщо договір розривається в судовому порядку, зобов`язання припиняються з моменту набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору.
20. Звертає увагу, що виконання ним оскарженого рішення суду може призвести до ситуації, коли він поверне кошти, сплачені за поставлене обладнання, однак це обладнання залишиться у позивача.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
21. 28 лютого 2026 року  ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд подав відзив на касаційну скаргу, доводи якого не можуть бути враховані касаційним судом, оскільки всупереч вимог частини четвертої статті 395 ЦПК України до відзиву не додані належні докази його надсилання відповідачу.
22. Колегія суддів відхиляє як доказ направлення відзиву ФОП 
ОСОБА_2 - скріншот електронної пошти, оскільки і позивач, і відповідач мають зареєстровані електронні кабінети в підсистемі Електронний суд, а тому, з огляду на положення частини п`ятої статті 43 ЦПК України процесуальні дії в електронній формі цими учасниками мають вчинятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
23. Відомості щодо технічних перешкод у використанні ОСОБА_1  підсистеми Електронний суд при направленні відзиву, відсутні.
Обставини справи, встановлені судами
24. 23 липня 2024 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поставки № 1541 на поставку обладнання для встановлення сонячної електростанції (генеруючих установок, призначених для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання) (далі за текстом - «договір поставки»), перелік якого наведено у додатку № 1 специфікація до договору поставки на загальну суму 14 450 доларів США. 
25. Відповідно до пункту 3.1. договору поставки, поставка товару здійснюється за попередньою заявкою покупця, яка надається постачальнику будь-яким зручним покупцю засобом (телефоном, факсом, е-mail або паперовим листом). Поставка товару може здійснюватися товарними партіями.
26. Згідно з пунктом 3.3. договору поставки, строк поставки товару - не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання від покупця завдатку, відповідно до пункту 4.1. цього договору та при умові подання покупцем заявки на поставку товару, відповідно до пункту 3.1. цього договору.
27. Відповідно до пункту 4.1. договору поставки, в день підписання цього договору покупець зобов`язаний внести завдаток у розмірі 30% від вартості товару, зазначеної в додатку № 1.
28. 23 липня 2024 ОСОБА_1 сплатив завдаток у розмірі 30% від вартості специфікації, а саме 4 200 доларів США, що підтверджено розпискою уповноваженої відповідачем особи.
29. Також сторонами було укладено договір підряду № 1541 від 23 липня 2024 року на виконання робіт, пов`язаних з монтажем генеруючих установок, призначених для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання фактичною потужністю 10 кВт (виходячи з максимальної потужності сонячних панелей замовника) та номінальною потужністю 10 кВт (потужності інвертора замовника).
30. Згідно з пунктом 4.2. договору підряду термін виконання монтажу металоконструкцій сонячних панелей складає 22 (двадцять два) робочих дні після підписання акта приймання-передачі.
31. Відповідно до пункту 4.3 договору підряду, термін виконання кріплення сонячних панелей складає 22 (двадцять два) робочих дні після підписання акта приймання-передачі.
32. Згідно з пунктом 7.3 договору поставки, за порушення строків поставки товару (партії товару), які обумовлені у Розділі 3 даного договору, постачальник сплачує покупцю виключну неустойку, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на той період та яка нараховується від суми непоставленого товару (партії товару) за кожен день прострочення виконання своїх зобов`язань.
33. Відповідно до акта приймання-передачі обладнання до договору поставки № 1541, 30 липня 2024 року постачальник доставив покупцю частину товару (товарну партію), яка передбачена додатком № 1 до договору 
поставки, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , доставлено наступний асортимент товару (партію товару): фотомодулі Longi Solar 575 Вт в кількості 20 шт.; акумуляторна батарея Deye SG 5.1 Pro в кількості 1 шт.; кабельний з`єднувач в кількості 10 шт.; система кріплень на даху в кількості 20 шт.
34. 30 липня 2024 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було підписано додаткову угоду № 1 до договору поставки про поставку додаткової кількості обладнання на суму 1 800 доларів США.
35. 31 липня 2024 року ОСОБА_1 на виконання договору сплатив 
10 250 доларів США, що підтверджено розпискою уповноваженої відповідачем особи.
36. 13 вересня 2024 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було підписано додаткову угоду № 1 до договору поставки про поставку додаткової кількості обладнання на суму 3 200 доларів США.
37. Згідно з актом приймання-передачі обладнання до договору поставки 
№ 1541, 23 вересня 2024 року постачальником було доставлено за адресою: АДРЕСА_1 , партію товару: фотомодулі Longi Solar 575 Вт в кількості 7 шт.; кабель в кількості 100 м.; система кріплень на даху в кількості 7 шт.; аварійна система захисту 1 шт.
38. 23 вересня 2024 року ОСОБА_1 сплатив 3 200 доларів США, що підтверджено розпискою, уповноваженої відповідачем особи.
39. Суди встановили, що загальна сума, сплачена позивачем відповідачу становить 19 450 доларів США.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
40. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
41. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
42. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
43. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
44. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
45. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. (частина перша статті 656 ЦК України).
46. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором, зокрема відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.
47. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 ЦК України).
48. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (стаття 837 ЦК України).
49. Згідно із статтею 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.
50. Статтею 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
51. Підрядник зобов`язаний своєчасно попередити замовника про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи (пункт 3 частини першої статті 847 ЦК України).
52. Відповідно до статті 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
53. Згідно із частиною другою статті 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
54. Згідно із статтею 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
55. Відповідно до частини першої статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
56. Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
57. Статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору.
58. Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
59. У розглядуваній справі між сторонами виникли правовідносини з приводу придбання та встановлення сонячної електростанції.
60. На виконання умов укладених сторонами 23 липня 2024 року договорів ОСОБА_1 сплатив відповідачу 19 450 доларів США, відповідач доставив на об`єкт позивача обладнання, однак до встановлення сонячної електростанції не приступив, умови договору щодо виконання робіт, пов`язаних з монтажем генеруючих установок, призначених для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання, відповідачем не виконані.
61. Встановлені судами попередніх інстанцій обставини свідчать, що волевиявлення позивача у спірних правовідносинах було спрямоване на отримання ним від відповідача комплексу (сукупності) дій, кінцевим результатом яких мало бути встановлення сонячної електростанції для забезпечення житлового будинку альтернативним джерелом енергопостачання. Позивач, який до того ж є особою з інвалідністю 2 групи, не був зацікавлений в окремому придбанні у відповідача обладнання та подальшому його самостійному (чи за допомогою третіх осіб) монтажу. Підстави вважати, що відповідач не усвідомлював цих намірів позивача або добросовісно помилявся щодо них, відсутні.
62. Відповідач у відносинах із позивачем позиціонував свою діяльність, як реалізацію «під ключ» проєкту зі встановлення системи альтернативного енергопостачання будинку, а види діяльності ФОП ОСОБА_2 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, передбачають як торгівлю товарами господарського призначення, так і встановлення/монтаж устаткування та електромонтажні роботи.
63. Врахувавши, що відповідач не приступив до виконання робіт зі встановлення сонячної електростанції, незважаючи на оплату позивачем відповідного обладнання, суди попередніх інстанцій дійшли загалом правильного висновку про задоволення позовних вимог, яке передбачає розірвання укладених сторонами договорів та повернення відповідачем коштів отриманих від ОСОБА_1 .
64. Недоліків при розрахунку судами суми неустойки, колегією суддів не встановлено. До позовної заяви було долучено відповідний розрахунок пені, правильність якого відповідачем не спростована.
65. Доводи касаційної скарги про те, що внаслідок виконання рішення суду позивачу будуть повернуті сплачені ним кошти, а також в нього залишиться обладнання поставлене відповідачем, підлягають відхиленню. Оскаржені судові рішення не встановлюють таких правових наслідків для позивача. Вочевидь повернення ОСОБА_1 коштів обумовлює повернення ним відповідного обладнання відповідачу. В ході розгляду справи позивач не висловлював намірів залишити в себе обладнання чи заперечень проти повернення його відповідачу.
66. З урахуванням обставин конкретної справи, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 548/981/15, від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, постанові Верховного Суду від 29 квітня 
2021 року у справі № 916/3904/19, постанові Вищого господарського суду України від 16 липня 2017 року у справі № 910/20548/16, на які заявник посилається у касаційній скарзі.
67. Доводи касаційної скарги, якіспрямовані на необхідність Верховному Суду здійснити переоцінку доказів, виходять за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статтею 400 ЦПК України.
68. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
69. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
70. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
71. Оскарженні судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
72. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 
ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду - без змін.
73. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 травня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення коштів, витрачених на послуги доставки, в апеляційному порядку не переглядалось та в касаційному порядку не оскаржується, а тому відповідно до статті 400 ЦПК України справа в цій частині касаційним судом не переглядається.
74. Виконання рішення суду, яке було зупинено до закінчення перегляду справи в касаційному порядку, необхідно поновити.
Керуючись статтями 2, 400, 401, 416, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Шиян Євген Сергійович, залишити без задоволення.
2. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 
2025 року залишити без змін.
3. Поновити виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 травня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: | В. В. Шипович О. М. Осіян В. В. Сердюк