ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/4114/25 пров. № А/857/37274/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Матковської З.М., Мандзія О.П., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Львівської митниці на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року (головуюча суддя: Потабенко В.А., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснокутський Агрошляхбуд» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, –
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснокутський Агрошляхбуд», 03.03.2025 звернулося до суду з позовом, в якому просило:
- визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 27.11.2024 №UA209000/2024/900894/2;
- визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 09.12.2024 №UA209000/2024/900946/2.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року позов задоволено.
Позивачем, 19.08.2025 подано до суду заяву, в якій він просив ухвалити додаткове рішення про стягнення на користь ТОВ «Краснокутський Агрошляхбуд» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці.
Від відповідача, 19.08.2025 надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких представник пояснив, що заявлені представником позивача до відшкодування 25000,00 грн витрат на правничу допомогу не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, дійсності та необхідності, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для такого, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат являється не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатами та із обсягом наданих адвокатами послуг (виконаних робіт). Крім того, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, що на думку представника відповідача, є підставою для відмови у задоволенні заяви.
Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ТОВ «Краснокутський Агрошляхбуд» судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
З цим судовим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що додаткове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення понесених судових витрат або зменшити суму витрат на правничу допомогу.
Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що позивач належним чином необґрунтував суму компенсації витрат на правову допомогу, яка б фактично відповідала дійсно наданими адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витрачених адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково заяву виходив з того, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 25000 грн є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору, а тому належить зменшити до 3000 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження складу та розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано такі копії:
-Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Чернявською О.Д. серія ДН №5380;
-Договір про надання професійної правничої допомоги від 20.02.2025;
-Ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Краснокутський Агрошляхбуд» адвокатом Чернявською О.Д., серія АН №1636318;
-Акт приймання передачі наданих послуг від 18.08.2025 у справі №380/4114/25 за договором про надання професійної правничої допомоги б/н від 20.02.2025;
-Рахунок №12 від 18.08.2025;
-Платіжний документ від 18.05.2025;
Згідно п.п. 3.2, 3.3 договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 20.02.2025 вартість робіт і послуг адвоката з питань визнання протиправними та скасування рішень Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 27.11.2024 №UA209000/2024/900894/2 та від 09.12.2024 №UA209000/2024/900946/2 у суді першої інстанції є фіксованою та складає 25000,00 грн.
До часу надання послуг включається фактичний час, необхідний адвокату на вивчення документів, підготовки до вчинення дій по дорученню клієнта, час очікування в приміщеннях судів та правоохоронних органах та інших органах тощо. Сторони домовились, що фіксація витраченого часу у даному акті здійснюється виключно для зручності сторін та суду під час визначення вартості витрат на професійну правничу допомогу. Всього витрачено адвокатом для представництва інтересів у суді першої інстанції у справі № 380/4114/25- 12 годин. Надані послуги складаються з:
- формування доказової бази шляхом направлення адвокатського запиту, з метою отримання відомостей про джерело коригування, які відсутні у графах 33 рішень про коригування рішень Львівської митниці про коригування митної вартості від 27.11.2024 №UA209000/2024/900894/2 та від 09.12.2024 №UA209000/2024/900946/2, формування (підготовка) позовної заяви, з урахуванням отриманих доказів та судової практики, посилання на яку наведено у позовній заяві (всього затрачено 8 годин);
- підготовки відповіді на відзив Львівської митниці для заперечення доводів, викладених у відзиві (4 години).
Відповідно до п. 3.4 договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 20.02.2025 оплата наданих послуг, що надаються згідно з договором у суді першої інстанції, здійснюється у безготівковій формі на рахунок адвоката у порядку та у розмірі, визначеному у рахунку-фактурі протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання рахунку-фактури клієнтом разом із копією рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3.5 договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 20.02.2025 підписанням цього акту підтверджується факт надання послуг у суді першої інстанції (Львівському окружному адміністративному суді) та відсутність у сторін претензій одна до одної щодо обсягу, вартості та переліку наданих послуг.
Відповідно до рахунку № 12 від 18.08.2025, ТзОВ «Краснокутський Агрошляхбуд» на рахунок адвоката Чернявської О.Д., відповідно до договору № б/н від 20.02.2025 про надання правової допомоги, здійснило оплату у сумі 25000,00 грн, що підтверджується квитанцією від 18.08.2025.
Отже, витрати в розмірі 25000,00 грн на професійну правничу допомогу адвоката дійсно понесені позивачем та підтверджено належними і допустимим доказами.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд першої інстанції вважав, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 25000,00 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, при цьому суд дійшов висновку про необхідність розумного обмеження розміру витрат на правничу допомогу адвоката до 3000 грн, застосовуючи принцип співмірності. 
Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір витрат зазначений позивачем не відповідає критерію співмірності розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом послуг.
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в акті приймання-передачі від 18.08.2025 наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги від 20.02.2025, не конкретизовано скільки часу адвокат затратив на надання тієї чи іншої юридичної послуги та у зв`язку з чим фіксована сума витрат на правничу допомогу становить 25 000 грн.
При цьому, апеляційний суд погоджується з необхідністю відшкодування судових витрат позивачу на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, оскільки такий розмір витрат є співмірним зі складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягами послуг, пов`язаних із справою, затраченим ними часом на надання таких послуг, якістю наданих послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Таким чином, апеляційна скарга не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив додаткове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд-
постановив:
апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року у справі № 380/4114/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	О. П. Мандзій