ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/12328/26
провадження № 2/753/12044/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Комаревцевої Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.04.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту creditkasa.com.ua було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1374-8725.
Позивач зазначає, що кредитний договір укладено в електронній формі шляхом вчинення відповідачем дій в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та підписано одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору позивач надав відповідачу кредитні кошти, однак відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1374-8725 від 02.04.2024 у загальному розмірі 10 000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 2 000,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 8 000,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08.06.2026 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Відзиву на позов, заперечень проти позовних вимог, доказів погашення заборгованості або власного розрахунку заборгованості відповідач суду не подав.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази у їх сукупності, дійшов такого висновку.
Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і диспозитивності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтями 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Обов`язок доказування покладається на сторони.
Судом встановлено, що 02.04.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1374-8725.
З матеріалів справи вбачається, що договір укладено дистанційно, в електронній формі, через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача, розміщену на вебсайті creditkasa.com.ua. Для укладення договору відповідач пройшов відповідну процедуру реєстрації, зазначив персональні дані, погодився з умовами кредитування, отримав одноразовий ідентифікатор та використав його для підписання кредитного договору.
Відповідно до п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно з ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» кщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ч.2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд враховує, що укладення кредитного договору в електронній формі потребувало вчинення відповідачем низки послідовних дій: реєстрації у системі кредитодавця, зазначення ідентифікаційних даних, підтвердження номера телефону, ознайомлення з умовами договору, отримання одноразового ідентифікатора та введення його для підписання договору. Такі дії свідчать про активне волевиявлення відповідача на укладення договору та отримання кредитних коштів.
Матеріали справи містять роздруківку Договору про відкриття кредитної лінії, правила відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту, квитанції про перерахування коштів, довідку про перерахування суми кредиту, додаткову угоду, розрахунок заборгованості та інші документи, які у сукупності підтверджують факт виникнення між сторонами договірних правовідносин, факт надання відповідачу кредитних коштів та факт невиконання ним обов`язку щодо їх повернення.
Відповідач не подав суду доказів того, що кредитний договір ним не укладався, що одноразовий ідентифікатор був використаний іншою особою без його волі, що кошти ним не отримувалися або що заборгованість погашена повністю чи частково. Також відповідач не надав власного контррозрахунку заборгованості.
За таких обставин суд бере до уваги подані позивачем докази як належні, допустимі та достатні для встановлення обставин укладення договору, отримання кредитних коштів і виникнення простроченої заборгованості.
Як убачається з розрахунку заборгованості, за відповідачем обліковується заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1374-8725 від 02.04.2024 у загальному розмірі 10 000,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 8 000,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Суд перевірив зазначений розрахунок у межах наданих матеріалів справи та встановив, що він узгоджується з умовами договору та іншими письмовими доказами. Відповідач цей розрахунок не спростував, доказів неправильності нарахувань або погашення боргу не надав.
Сам факт неподання відповідачем відзиву не є автоматичною підставою для задоволення позову, однак у цій справі позивач подав докази, які підтверджують заявлені вимоги, тоді як відповідач не скористався процесуальним правом подати заперечення та докази на їх підтвердження. Тому суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивач довів факт укладення кредитного договору, факт надання кредитних коштів, факт невиконання відповідачем грошового зобов`язання та розмір заборгованості. Позовні вимоги про стягнення 10 000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторону, яка програла спір. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжним документом, наявним у матеріалах справи. Оскільки позов задовольняється повністю, зазначена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, статтями 525, 526, 536, 629, 639, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, м. Київ, 01133, заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1374-8725 від 02.04.2024 у розмірі 10 000,00 грн,. (десять тисяч гривень 00 копійок), з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 2 000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 8 000,00 грн., судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 13.07.2026.

Суддя: Комаревцева Л.В.