Справа № 629/6847/26
Провадження № 2/629/2673/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання - Лукаренко А.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №629/6847/26 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В С Т А Н О В И В:
До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №21.04.2025-100001377 від 21.04.2025 року у сумі 11338, 41 грн, судового збору у розмірі 2662, 40 грн та витрат, пов`язаних з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у розмірі 150,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 21.04.2025-100001377, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн строком на 140 днів, із кінцевою датою повернення кредиту 11 вересня 2025 року. Процентна ставка за користування кредитом визначена умовами договору у розмірі 1 % за кожен день користування кредитними коштами. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином та в повному обсязі, перерахувавши відповідачу кредитні кошти у сумі 4000,00 грн. Водночас відповідач належним чином своїх договірних зобов`язань не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. За розрахунком позивача, станом на дату подання позову загальна сума заборгованості відповідача становить 11338,41 грн, з яких: 4000,00 грн — тіло кредиту, 5040,00 грн — проценти, 298,41 грн — комісія, 2000,00 грн — неустойка. Позивач також посилається на те, що 08 травня 2025 року відповідачем здійснено часткову сплату за кредитним договором у сумі 861,59 грн, яку було враховано при здійсненні розрахунку заборгованості. На думку позивача, зазначена часткова сплата свідчить про визнання відповідачем наявності боргового зобов`язання. Посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 21.04.2025-100001377 у розмірі 11338,41 грн, а також судові витрати. 
Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано час для подання заяв по суті. 
Судом було здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення.
У судове засідання представник позивача не з”явився, у позові просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з викладеного, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Письмовими матеріалами справи наявними в системі "Електронний суд" встановлено, що 25 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 21.04.2025-100001377, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн строком на 140 днів, із кінцевою датою повернення кредиту 11 вересня 2025 року. Процентна ставка за користування кредитом визначена умовами договору у розмірі 1 % за кожен день користування кредитними коштами, сума неустойки становить 40 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання, комісія, пов`язана з наданням Кредиту становить – 20% від суми кредиту та дорівнює 800 грн. 
Згідно п.4.1. Договору кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-5433.
Кошти було перераховано на платіжну картку відповідача № 4441-11XX-XXXX-5433. за допомогою інтернет-еквайрингу. Вказана обставина підтверджується інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
Згідно з п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України « Про електронну комерцію » електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3, ч. 6 ст. 11 Закону України « Про електронну комерцію » електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з вимогами ст.12 Закону України « Про електронну комерцію » якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України « Про електронні документи та електронний документообіг » та «; Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги », за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом ч. 12 ст. 11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Встановлено, що кредитний договір № 21.04.2025-100001377 від 25.04.2024 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Е612. 
У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр» в електронній формі.
Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.
Відповідач не надала жодного доказу на спростування того, що вона не укладала кредитний договір, не отримувала та не вводила одноразовий ідентифікатор, не надавала ТОВ «Споживчий центр» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів.
Проценти по кредиту нараховані за період з 25.04.2025 по 11.09.2025 року, тобто в межах строку кредитування.
Так, згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтями 1049, 1054 ЦК України, передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зважаючи на вище вказане, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, відсотками та комісії пов`язаної з наданням кредиту.
Щодо неустойки, суд дійшов такого висновку.
Позивач просить стягнути 2 000 грн. неустойки.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (уведеним Законом № 2120-IX), у період дії воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки (пені, штрафу) за прострочення. 
Договір було укладено 25.04.2025 року на суму 4000,00 грн.
Так, відповідно до змін, внесених Законом № 3498-IX, для нових споживчих кредитів обмеження п. 18 Перехідних положень ЦК України щодо повної заборони пені не застосовується в абсолютній формі. 
Натомість діють спеціальні норми ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», згідно яких сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за погодженням сторін. 
Таким чином, перевіривши розмір неустойки зазначений позивачем, суд дійшов висновку, що заявлена сума пені не перевищує ліміт, а тому підлягає задоволенню повністю.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при поданні позову.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з надсиланням кореспонденції у розмірі 150,00 грн., однак при дослідженні доказів було встановлено, позивач поніс дані витрати на суму 120,18 грн. що підтверджується квитанцією №2183230 «Поштової служби «Е-Пост» від 04.08.2026 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, інші витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій або витребуванням доказів (пункт 4 частини третьої статті 133 ЦПК України). 
До таких витрат відносяться, у тому числі, витрати сторін, пов`язані з надсиланням кореспонденції у справі іншим учасникам процесу та суду. 
Оскільки позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі, то витрати пов`язані з надсиланням кореспонденції підлягають стягненню з відповідачки.
Зважаючи на викладене представником позивача, суд вважає за можливе питання розподілу судових витрат вирішити у порядку визначеному ч.8 ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись, ч.1 ст. 526, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, ст.141, ст.258, ст.259, ст.263-265, ст.268, 280 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №21.04.225-100001377 від 25.04.2025 року в розмірі 1 338,41 гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість витрати на оплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрати пов`язані з надсиланням кореспонденції у розмірі 120,18 грн. 
Питання розподілу судових витрат вирішити у порядку визначеному ч.8 ст. 141 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду небуло врученеу деньйого проголошення, має правона поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд -якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач може оскаржити рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про сторони:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження за адресою: вул. Саксаганського, буд.133А, м. Київ, 01032.
Відповідачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.О.Каращук