| | Справа №613/1165/25 Провадження № 2/613/614/26

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
10 вересня 2026 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
 
головуючого судді Уварової Ю.В.,
 
за участі секретаря Семененко К.М.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/1165/25 провадження № 2/613/614/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

 
ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому представник просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 75489994 від 07.06.2021 у розмірі 20 328, 00 грн та понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,4 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 07.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №75489994, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн, строком позики – 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день.
Укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування.
Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем – ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», у зв`язку з чим Товариство змушене звернутися до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 29.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.
20.10.2025 у цивільній справі № 613/1165/25 ухвалено заочне рішення, яким позов ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» задоволено, стягнуто з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 8200, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А, офіс 204, банківські реквізити: НОМЕР_2 , рахунок відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку – 300528) заборгованість за Договором позики № 75489994 у розмірі 20 328 (двадцять тисяч триста двадцять вісім гривень) 00 копійок, судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот гривень) 00 копійок, а всього – 26 250 (двадцять шість тисяч двісті п`ятдесят гривень) 40 копійок.

Ухвалою суду від 25.02.2026 скасовано заочне рішення суду від 20.10.2025 у цивільній справі № 613/1165/25 за позовом ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Ухвалою суду від 03.04.2026 задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Коробова І.О. про витребування доказів.

16.04.2026 на виконання ухвали суду надійшли витребувані докази.

01.06.2026 до суду надійшли заперечення на клопотання представника відповідача, у яких він зазначив, що ухвала суду від 03.04.2026 не виконана позивачем, а також позивачем не доведено ні укладання договору позики, ні перехід права вимоги за договором позики і договорами факторингу, ні перерахування грошових коштів відповідачу за договором позики. Позивач не надав оригінали матеріалів доданих до позову і витребуваних ухвалою суду від 03.04.2026, а надав лише їх копії.
Позивач надав навіть не копію Договору позики № 75489994 від 07.06.2021, а лише його текст, оскільки він не містить такого реквізитику як підпису, тобто, наданий позивачем текст договору є не підписаним.
Позивач мав надати як сам текст електронного договору, так і підписи (докази підписання) договору сторонами, а саме докази відправлення відповідачу одноразового ідентифікатора та надіслання відповідачем кредитору / введення в інформаційно-комунікаційній системі (сайті) відповідачем цього ж ідентифікатору, як це передбачено Законом України «Про електронну комерцію» (в редакції від 19.04.2020).
Також не можна вважати, що позивач надав Правила про надання грошових коштів у позику від 14.05.2021, оскільки він надав лише файл з частиною тексту «Правила про надання грошових коштів у позику від 14.05.2021», який не має іншої частини та реквізиту підпису документу, а також очевидно не являється оригіналом документу. 
Довідка про ідентифікацію ОСОБА_1 як і інші докменти, подана в копії, а не оригіналі, підписана 09.04.2026 електронним підписом, і по своїй суті не має правового значення для справи. Дана довідка є лише просто твердженням, що 07.06.2021 первинний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нібито здійснив ідентифікацію відповідача.
Лист ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 10/04/25-32 від 10.04.2025. Дана лист, як і інші докменти поданий в копії, а не оригіналі, датований 10.04.2025, підписаний 09.04.2026 електронним підписом, і по своїй суті не має правового значення для справи. Дана лист ніби то підтверджує, що первинний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснив переказ відповідача грошових коштів.
Довідка ТОВ «ФК Фінекспрес» №КД-000021267/ТНПП від 18.04.2025 про підтвердження переказу коштів ОСОБА_1 за договором позики № 75489994 від 07.06.2021 подана як проєкт листа, не підписана ні власноручним підписом, ні електронним підписом ОСОБА_2 – особи, яка зазначена в листі як директор ТОВ «ФК Фінекспрес». Даний лист підписаний електронним підписом, але не датою листа 18.04.2025, а чомусь 09.04.2026 керівником ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Біланом Владиславом Ігоровичем, що можна перевірити додавши файл p7s на сайтах Центрального засвідчувального органу https://czo.gov.ua/ або на сайті ДП «ДІЯ» https://ca.diia.gov.ua/, хоча позивач чомусь додав разом із файлом p7s протокол первірки підпису, але не цього файлу. Отже, дана довідка подана не в оригіналі, і по своїй суті не має правового значення для справи, оскільки є лише просто твердженням від 09.04.2026, що 07.06.2021 ТОВ «ФК Фінекспрес» нібито здійснив переказ відповідачу грошових коштів на суму 6 000 грн.
Поданий позивачем документ «платіжна інструкція» є сумнівним по своїй суті, оскільки на момент нібито перерахування відповідачу коштів, тобто 07.06.2021, не існувало навіть поняття «платіжна інструкція», замість нього було поняття «платіжне доручення».
По-друге, платіжне доручення має певну затверджену форму згідно постанови НБУ № 22 від 21.01.2004 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» (додаток 3), а «платіжна інструкція» надана позивачем такій формі не відповідає, і взагалі виглядає просто як інформація.
По-третє, за змістом цього документу неможливо встановити кому було перераховано грошові кошти, а також цей документ не є підписаним у дату платежу 07.06.2021, а був підписаний 18.04.2025.
Крім того, позивач не набув права вимоги за договором позики, оскільки ні попередні кредитори, власники боргу, ні позивач не попереджали відповідача до подання позову, про набуття права вимоги за Договором позики № 75489994 від 07.06.2021.
При не доведенні позивачем укладення з відповідачем договору позики і виникнення у відповідача боргу договори факторингу (перехід права вимоги), реєстри прав вимог і акти звірки не мають окремого правового значення, не доводять самі по собі наявність у позивача права вимоги, а також як і всі інші документи не подані в оригіналі за вимогою по ухвалі суду.

Ухвалою суду від 31.07.2026 задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

01.09.2026 від представника відповідача надійшли заперечення, у яких він зазначив, що позивач не довів ні факту надання позики, ні перехід до нього від попередніх кредиторів права вимоги наданими суду доказами, зокрема і доказами, які надані на виконання ухвали суду про витребування доказів. 

Представник ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача.
Представник відповідача - адвокат Коробов І.О. також надав суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.
Судом встановлено, що 07.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 75489994 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) /а.с.10/.
Договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису IUbGujH2NU). Електронні підписи сторін та номер рахунку, зазначені в розділі реквізити сторін.
Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою Позикодавцем, клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено договір №75489994 від 07.06.2021, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Договір підписано одноразовим ідентифікатором IUbGujH2NU, який було надіслано позичальником 07.06.2021 о 08.04 год. на електронну адресу, вказану позичальником у договорі /а.с.23/.
Відповідно до п. 2.1. Договору, сума позики становить 6000,00 грн.
Згідно з п. 2.2. Договору позики, строк позики 30 днів.
Відповідно до п.п. 2.3. Договору, процентна ставка (базова)/день 1,99 %, знижена процентна ставка в день, яка застосовується відповідно до умов Програми лояльності - 1,99 %., процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70 %.
Відповідно до п. 4 Договору позики, проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
Відповідно до п. 5.2. договору позики , позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.
Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування.
Відповідно до п. 12 Договору позики, цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України “Про електронну комерцію” Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З договору позики № 75489994 від 07.06.2021 вбачається, що відповідно до вимог частини 1 статті 638 ЦК України, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який укладений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Отже, оскільки договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21.
Отже, відповідач уклав із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Вказаний договір є чинним, недійсним судом не визнаний.
Факт переказу на рахунок відповідача позики у розмірі 6 000,00 грн. підтверджується довідкою директора ТОВ “ФК “ФІНЕКСПРЕС” про успішне перерахування коштів в сумі 6000,00 грн. на карту № НОМЕР_3 /а.с.24/.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного суду, які викладені у постанові від 12 лютого 2025 року по справі 679/1103/23, в яких зазначено, що довідка про перерахування за допомогою платіжної системи кредиту на вказану позичальником картку є належним доказом отримання відповідачем кредитних коштів.
Крім того, в матеріалах наявна копія платіжної інструкції про переказ від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на рахунок № НОМЕР_3 коштів в сумі 6000,00 грн. /а.с.24 на звороті/.
Крім того, на виконанняи ухвали суду про витребування доказів з АТ КБ “ПриватБанк” надійшов лист, у якому зазначено, що на імя ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 . 
Крім того, до вказаного листа було долучено копію виписки по рахунку № НОМЕР_4 та судом встановлено, що 07.06.2021 здійснено зарахування на вказаний рахунок в сумі 6000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що матеріалами справи підтверджено факт видачі відповідачу кредитних коштів у сумі 6000,00 грн.
Отже, твердження представника відповідача про те, що позивач не надав доказів укладення договору позики та переказу відповідачу кредитних спростовуються матеріалами справи.

19.11.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК Управління активами» укладено Договір факторингу № 1911, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК Управління активами» перейшли права вимоги до боржників, у тому числі до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 75489994 /а.с.25-29/.
Згідно з п. 5.2 Договору факторингу № 1911, перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги.
19.11.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК Управління активами» підписали Акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей за Договором факторингу № 1911 від 19.11.2021, згідно з яким реєстр заборгованостей передано факторові в повному обсязі відповідно до умов Договору факторингу № 1911 від 19.11.2021 /а.с.32/.
Факт переходу прав вимоги до ТОВ «ФК Управління активами» заа договором позики № 75489994 також підтверджується копіями акту прийому-передачі документації, акту прийому-передачі інформації згідно реєстру заборгованостей в електронному вигляді, реєстру прав вимог № 3, акту звірки взаєморозрахунків /а.с.30, 33-35/.
03.04.2023 між ТОВ «ФК Управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено Договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ” набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 75489994 /а.с.36-40/.
Згідно з п. 5.2 Договору факторингу № 030423-ФК, перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру заборгованостей в електронному виглдяді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги.
03.04.2023 ТОВ «ФК Управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підписали Акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей за Договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 /а.с.43/.
Факт переходу права вимоги до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 75489994 також підтверджується копіями акту прийому-передачі документації, акту прийому-передачі інформації згідно реєстру заборгованостей в електронному вигляді, реєстру прав вимог № 3, акту звірки взаєморозрахунків /а.с.43-45/.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України,  за договором факторингу фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти клієнту шляхом сплати ціни права грошової вимоги за плату (винагороду) (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити фактору своє право грошової вимоги до боржника.
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або закон
Отже, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 75489994 від 07.06.2021.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
За частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з такого.
Згідно з умовами договору, ОСОБА_1 було видано позику у розмірі 6000,00 грн. Даний факт підтверджено належними доказами. Відповідач не надав суду доказів того, що він повернув позивачу позику у вказаному розмірі.
Отже, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за позикою у розмірі 6000,00 грн.

Щодо стягнення відсотків, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказаний висновок підтримано у постановах Верховного Суду у справах №296/10217/15-ц від 07 липня 2020 року, №912/1120/16 від 04 лютого 2020 року, №910/18943/20 від 27 липня 2021 року.
Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що строк надання позики становить 30 днів - до 07.07.2021, розмір процентів в день - 1,99%, загальна вартість позики з урахуванням її збільшення і процентів 9582,00 грн. 
Водночас, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 за Договором позики № 75489994 від 07.06.2021 за період з 07.06.2021 по 05.10.2021 нараховано заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6000,00 грн., за відсотками у розмірі 14 328,00 грн. /а.с. 6-8/.
Відповідно до п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. 
У розділі 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою.
Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи договір.
Наданий позивачем примірник Правил належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Надані позивачем Правила з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання кредитором додаткових заходів, які збільшують вартість позики, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені умовами укладеного і підписаного між сторонами договору.
Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Також суд звертає увагу на те, що надана позивачем копія Правил не підписана ОСОБА_1 , а договір, підписаний сторонами, не містить умов щодо пролонгації позики.
До того ж, позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом.
Зважаючи на відсутність підстав для нарахування відсотків після 07.07.2021, суд вважає, що стягненню з ОСОБА_1 підлягає заборгованість за процентами у розмірі 3582,00 грн.(1,99 % х 6000 х 30).
Отже, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 9582,00 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає про таке.
З п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.  Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.  Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано:
- копію Договору про надання правової допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 /а.с.46-48/;
- копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги /а.с.49/;
- копію витягу з акту № 10-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правичої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024, згідно з яким вартість послуг щодо вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначних справах для формування позовної заяви становить 500,00 грн, щодо підготовки/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі становить 3000,00 грн. /а.с.50/;
- копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, зокрема щодо складання позовної заяви, представництва в суді у справі за позовом до ОСОБА_1 /а.с.50-51/;
- копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 20.03.2025 /а.с.52/.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Дослідивши подані позивачем докази, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну праничу допомогу.
Клопотань від відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не надходило.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 по справі №275/150/22 вказав на те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд, виходячи з положень ст.137 ЦПК, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи ціну позову, перелік послуг, що був наданий адвокатом позивачу у цій справі, час, витрачений адвокатом на надання послуг, категорію та складність справи, наявність усталеної судової практики з розгляду подібних справ, а також часткове задоволення позову, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1648,50 грн. (9582 х 100% / 20 328,00 = 47,1 %; 47,1 % х 3500 = 1648,50)

Враховуючи, що відповідач є інвалідом І групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , та, відповідно до положень Закону України “Про судовий збір” відповідач звільняється від сплати судового збору, а також беручи до уваги, що позовні вимоги задоволено на 47,1 %, суд вважає за необхідне компенсувати позивачу судовий збір у розмірі 1648,50 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» - задовольнити частково
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 8200, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А, офіс 204, банківські реквізити: НОМЕР_2 , рахунок відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку – 300528) заборгованість за Договором позики № 75489994 від 07.06.2021 у розмірі 9 582 (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 648 (одна тисяча шістсот сорок вісім гривень 50 копійок), а всього – 11 230 (одинадцять тисяч двісті тридцять гривень 50 копійок).
Компенсувати ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судовий збір у розмірі 1 648 (одна тисяча шістсот сорок вісім гривень 50 копійок) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В іншій частині відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: 8200, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, офіс 204.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 15.09.2026.

Суддя