Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2026 року        м. Рівне

Справа № 559/5374/25
Провадження № 33/4815/828/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мервінського В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 червня 2026 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 червня 2026 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
3 матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2025 року о 20 год. 52 хв. в селищі Смига Дубенського району Рівненської області по вул. Дружби, 17, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці, які не реагують на світло), і від проходження огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Мервінський В.В. просить постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про законність притягнення до адміністративної відповідальності лише з огляду на факт відмови від проходження огляду, не перевіривши належним чином наявність законних підстав для його проведення та не дослідивши дотримання працівниками поліції вимог законодавства.
Вказує, що працівниками поліції не було належним чином зафіксовано жодної із передбачених Інструкцією №1452/735 ознак наркотичного сп`яніння, а наведені у протоколі ознаки не підтверджуються відеозаписом та іншими доказами. На думку апелянта, саме лише зазначення таких ознак у протоколі не свідчить про їх фактичну наявність.
Доводить, що матеріали справи та відеозаписи свідчать про відсутність безумовної відмови від проходження медичного огляду, оскільки він погоджувався пройти огляд у найближчому медичному закладі - КНП «Дубенська міська лікарня», однак працівники поліції безпідставно наполягали на проведенні огляду в місті Рівне, всупереч вимогам статті 266 КУпАП, Порядку №1 103 та Інструкції №1452/735.
Стверджує, що під час оформлення адміністративних матеріалів працівниками поліції були допущені істотні порушення процедури проведення огляду та оформлення матеріалів, зокрема не забезпечено належної безперервної відеофіксації, не підтверджено ознаки сп`яніння об`єктивними доказами, не дотримано встановленого порядку направлення на медичний огляд, що ставить під сумнів допустимість отриманих доказів.
Судове засідання призначалося до розгляду на 10 липня 2026 року, однак за клопотаннями захисника його було відкладено на іншу дату.
На судове засідання, призначене на 06 серпня 2026 року, ОСОБА_1 та захисник 
Мервінський В.В. знову не з`явилися, водночас від захисника повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Крім того, ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.
За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та захисника Мервінського В.В.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
При прийнятті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано. 
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка. 
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №518876 від 20 листопада 2025 року (а.с. 2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу, згідно якого від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився (а.с. 6); відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано неодноразову відмову (ухилення) ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі (файл mbvdk (1), час: 04:50 – 21:00). 
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Так, апеляційний суд виходить з того, що відмова від проходження огляду у медичному закладі зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом. 
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було. 
Доводи апеляційної скарги про незаконність притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставними.

Твердження про відсутність законних підстав для направлення на огляд не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали справи свідчать, що працівники поліції діяли відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та на підставі виявлених у апелянта ознак наркотичного сп`яніння. Незгода апелянта з оцінкою цих ознак не спростовує правомірності направлення на медичний огляд.
Посилання на те, що ознаки сп`яніння не підтверджуються відеозаписом, є необґрунтованими, оскільки їх наявність встановлюється поліцейським під час безпосереднього спілкування з особою та фіксується у відповідних процесуальних документах. Саме по собі неповне відображення окремих ознак на відеозаписі не свідчить про їх відсутність.
Доводи про відсутність відмови від проходження медичного огляду також спростовуються матеріалами справи. Незгода особи із запропонованим місцем проведення огляду або висловлення бажання пройти його в іншому закладі охорони здоров`я не свідчать про виконання законної вимоги поліцейського та не спростовують факту відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Твердження про істотні порушення процедури оформлення адміністративних матеріалів є декларативними, оскільки не підтверджені належними доказами та не свідчать про недопустимість доказів чи неправильність висновків суду першої інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст. 33, ст. 38 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто. 
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 червня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Мервінського В.В. – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду     О.І. Полюхович