Справа № 509/1434/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року         с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бочарова А.І.,
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Овідіополь цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 
до
Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області,
про
визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

09.03.2026 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Конова Людмила Миколаївна, до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. 01.04.2024 року за № 778, яким все своє рухоме та нерухоме майно заповідала ОСОБА_1 . Право власності на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: квартира АДРЕСА_2 підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 14.06.2012 року, виданим Таїровською селищною радою гр.. ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Таїровської селищної ради № 388 від 28.04.2012 року та витягом КП «Овідіопольське РБТІ» № 34730961 від 06.07.2012 року. Позивачка звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., була заведена спадкова справа № 169/2025. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену однокімнатну квартиру їй було відмовлено листом приватного нотаріуса Куркан Н.Ф. № 100/02-14 від 23.02.2026 року у зв`язку з тим, що не надано оригіналів правовстановлюючих документів, і тому приватний нотаріус рекомендувала звертатися до суду для поновлення спадкових прав.
З цих підстав позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на зазначене вище спадкове майно.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 березня 2026 року відкрито провадження у справі та витребувано у приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. належним чином посвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
18.06.2026 року витребувані документи надійшли до суду.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки позов підтримала, просила задовольнити та слухати справу без їх участі.
Відповідач, Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області, в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та дату слухання справи відзиву або заяви до суду не надав.
Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим у м.Кишинів, Республіка Молдова 28 жовтня 2024 року агентством державних послуг, акт про смерть № 4574, зареєстрований у Бюро реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири, розташованої за адресою: квартира АДРЕСА_2 .
Право власності на вищевказану квартиру підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 14.06.2012 року, виданим Таїровською селищною радою гр.. ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Таїровської селищної ради № 388 від 28.04.2012 року та витягом КП «Овідіопольське РБТІ» № 34730961 від 06.07.2012 року.
Відповідно до листа Управління містобудування, архітектури та землеустрою Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області № 112/10-02 від 17.11.2025року вищевказана квартира має наступну адресу: АДРЕСА_3 . 
Позивачка звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., була заведена спадкова справа № 169/2025.
З огляду спадкової справи № 169/2025, що була надана за запитом суду, вбачається, що позивачка є єдиною спадкоємицею після померлої ОСОБА_2 за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. 01.04.2024 року за № 778, яким померла все своє рухоме та нерухоме майно заповідала ОСОБА_1 .
Оскільки позивачка не надала приватному нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену однокімнатну квартиру їй було відмовлено листом приватного нотаріуса Куркан Н.Ф. № 100/02-14 від 23.02.2026 року, і тому приватний нотаріус рекомендувала звертатися до суду для поновлення спадкових прав.
Таким чином, позивачка позбавлена можливості отримати у спадщину майно в порядку спадкування на підставі заповіту у позасудовому порядку, що порушує її право власності, тому порушені права позивача мають бути захищені шляхом визнання за нею права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до пункту 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження по справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Як вбачається із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.
Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 3-5, 12, 15, 76, 81, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст. ст. 16, 328,392, 1216-1218, 1220, 1223, 1268, 1270 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву  ОСОБА_1  до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на однокімнатну квартиру загальною площею 33,1 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м., що розташована за адресою: квартира АДРЕСА_2 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя      А.І. Бочаров