Справа № 159/4215/25
Провадження № 2/159/108/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:
головючого судді Губара В.Є.,
з участю:
секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,
представника позивача Ковальчука В.С.,
представник відповідача Зуба В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ковальчук В.С., до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, 

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ковальчук В.С, звернувся у суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить:
- у порядку поділу спільного майна, набутого подружжям за час шлюбу, припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві власності на траспортний засіб марки PEUGEOT моделі PARTNER, 2011 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , вартість якого складає 210 000 гривень;
- у порядку поділу спільного майна, набутого подружжям за час шлюбу, визнати за ОСОБА_1 право власності на цілий транспортний засіб марки PEUGEOT моделі PARTNER, 2011 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , вартість якого складає 210 000 гривень;
- виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/2 частини транспортного засобу марки PEUGEOT моделі PARTNER, 2011 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , що складає 105 000 гривень.
Позов обґрунтовано тим, що сторонами 10.11.2015 укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Радошинської сільської ради Ковельського району, актовий запис № 4. У шлюбі позивачем та відповідачем набуто у спільну сумісну власність транспортний засіб марки PEUGEOT моделі PARTNER, 2011 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 . Право власності на спірний транспортний засіб 16.05.2024 зареєстровано за відповідачем. Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування та/або розпорядження спірним рухомим майном. Позивач тривалий час позбавлений доступу до транспортного засобу, так як відповідач систематично та безперервно використовує автомобіль для задоволення особистих потреб, не в інтересах сім`ї. Зважаючи на те, що автомобіль є неподільною річчю, спільне користування ним є неможливим, автомобіль перебуває в одноособовому користуванні та використанні відповідача, задля захисту порушених прав позивача, як співвласника автомобіля, останній звернувся до суду з даним позовом для захисту свої прав.
Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області Лесика В.О. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
01.08.2025 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху у зв"язку з недоілками позовної заяви.
07.08.2025 відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник - адвокат Зуб В.В., подав до суду відзив на позовну заяву, до якого долучено висновок експерта щодо спірного транспортного засобу. Зі змісту відзиву вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково, при цьому не погоджується лише із розміром грошової компенсації за 1/2 частину спірного транспортного засобу, оскільки вважає її заниженою. Покликається на висновок експерта Стасюка О.В., згідно з яким ринкова вартість автомобіля складає 369 264,56 грн, відтак просить при вирішенні спору між сторонами врахувати таке заперечення.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 цивільну справу № 159/4215/25 розподілено судді Губару В.Є., яким розгляд справи розпочато зі стадії підготовчого провадження.
10.02.2026 представником позивача суду подано докази усунення недоліків позову.
09.03.2026 ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги підтримує повністю, позов просить задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні суду пояснив, що позовні вимоги відповідач визнає частково, а саме пункти 1, 2 вимог позовної заяви визнає, однак вважає, що пункт 3 вимог позовної заяви щодо розміру грошевої компенсації транспортного засобу є заниженим, та з позивача слід стягнути на користь відповідача 1/2 частки ринкової вартості транспортного засобу від загальної суми в розмірі 369264,56 грн.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони з 10.11.2015 перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Радошинської сільської ради Ковельського району Волинської області, актовий запис №4.
За змістом листа вих. № 31/1750А3-14331-2025 від 06.06.2025 Головного сервісного центру МВС, наданого на адвокатський запит адвоката Ковальчука В.С., згідно з відомостями в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, ОСОБА_4 є власником транспортного засобу PEUGEOT моделі PARTNER, 2011 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , дата набуття у приватну власність за договором купівлі-продажу - 16.05.2024.
Згідно з висновком оцінювача суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Бюро інвентаризації Ковель» ОСОБА_5 від 04.06.2025 ймовірна вартість об`єкта - транспортного засобу PEUGEOT моделі PARTNER, 2011 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , становить 210 000,00 грн.
Як вбачається з висновку експерта № 2037 від 04.08.2025, виконаного судовим експертом Стасюком О.В. та долученого до справи стороною відповідача 07.08.2025, за результатами автотоварознавчого дослідження ринкова вартість автомобіля PEUGEOT моделі PARTNER, 2011 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , складає 369 264,56 грн. 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 є власником спірного автомобіля.
Стороною позивача 10.02.2026 до матеріалів справи долучено квитанцію №2.517993487.1 від 05.02.2026 про внесення коштів у сумі 105 000 грн, тобто вартості 1/2 частини рухомого майна у спільному майні подружжя, на депозитний рахунок суду.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК УКраїни).
Згідно з ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або в позасудовому порядку.
У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 викладений загальний правовий висновок про те, що статтями 60,70 СК України, статтею 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.
Тобто спірний транспортний засіб набутий позивачем та відповідачем під час шлюбу - є їх спільною сумісною власністю.
Позивач у позовній заяві зазначає, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 виник спір щодо порядку користування, розпорядження спільним майном, що не заперечується стороною відповідача. 
Обидві сторони не заперечують ту обставину, що спірний транспортний засіб є неподільною річчю та підлягає присудженню позивачу з виплатою грошової компенсації частки у майні відповідачу. 
Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята ст. 71 СК України).
Суд наголошує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) зазначено, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України, з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду. Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.
Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частинами другою і третьою ст. 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга ст.365 ЦК України).
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Суд приходить до висновку, що спірний автомобіль належить до неподільних речей, а тому одному із подружжя автомобіль може бути присуджений в натурі, а іншому із подружжя може бути присуджена грошова компенсація за його частку.
При визначенні суми грошової компенсації, яка підлягає стягненню в користь позивача з відповідача, суд враховує таке.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні.
Також, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19) зазначено, що, визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).
Враховуючи наведене, а також те, що відповідач на спростування визначеного позивачем розміру ринкової вартості автомобіля надав висновок експерта, відтак як належний доказ ринкової вартості автомобіля марки PEUGEOT моделі PARTNER, 2011 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , суд бере до уваги висновку експерта № 2037 від 04.08.2025, виконаного судовим експертом Стасюком О.В., згідного якого за результатами автотоварознавчого дослідження ринкова вартість транспортного засобу становить 369 264,56 грн. 
Таким чином, слід визначити суму грошової компенсації в розмірі вартості автомобіля, згідно із наведеним вище висновком експерта, відповідно розмір 1/2 частини рухомого майна складає 184 632, 28 грн (369 264,56/2=184 632, 28). 
У зв"язку з викладеним, перерахований позивачем на депозитний рахунок розмір грошової компенсацію в сумі 105 000 ,00 грн є частковою компенсацією, які підлягають виплаті відповідачу, а решта компенсації в сумі 79632,28 грн. (184 632,28 - 105 000,00=79632,28) ринкової вартості транспортного засобу підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.
Отже, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. 
Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, слід зазначити таке.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при звернення у суд із позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2100,00 грн., який з урахуванням задововолення судом усіх позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 142, 247, 258-268, 273, 280-282, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності, - задовольнити повністю.
У порядку поділу спільного майна, набутого подружжя за час шлюбу, припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві власності на траспортний засіб марки PEUGEOT моделі PARTNER, 2011 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , вартість якого складає 369 264,56 гривень.
У порядку поділу спільного майна, набутого подружжя за час шлюбу, визнати за ОСОБА_1 право власності на цілий транспортний засіб марки PEUGEOT моделі PARTNER, 2011 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , вартість якого складає 369 264,56 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок часткової грошової компенсації 1/2 частини вартості транспортного засобу PEUGEOT моделі PARTNER, 2011 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 79632,28 (сімдесят дев`ять тисяч шістсот тридцять дві) гривні 28 копійок.
Внесені згідно з квитанцією №2.517993487.1 від 05.02.2026 ОСОБА_1 на депозитний рахунок Державної казначейської служби України, як частина компенсації 1/2 частини транспортного засобу PEUGEOT моделі PARTNER, 2011 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 105 000,00 (сто п`ять тисяч) грн. виплатити ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 2100 (дві тисячі сто) гривень 00 коп.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 13.07.2026.

Головуючий:	В. Є. ГУБАР