ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3263/25  Номер провадження 22-ц/814/2127/26	Головуючий у 1-й інстанції Ситник О. В.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

розглянула в письмовому провадженні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 січня 2026 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айкон Дебт Колекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айкон Дебт Колекшн» (надалі - ТОВ «ФК «Айкон Дебт Колекшн») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №1441024 від 10.01.2021 в сумі 6460 грн., судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10500 грн. 
Вимоги обґрунтовані тим, що 10.01.2021 між ТОВ «Лінеура Укарїна» та ОСОБА_1 , в електронному вигляді, укладено договір №1441024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого позичальник отримав 2000 грн., які були перераховані на вказаний ним картковий рахунок.
Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості, яка, станом на 12.06.2025 становить 6460 грн. та складається з заборгованості по тілу кредиту – 2000 грн. та заборгованості по відсотках – 4460 грн. 
07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-07.09.20221, відповідно до умов якого до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги), в тому числі і до ОСОБА_1 .
Також 07.09.2021 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ ТОВ «ФК «Айкон Дебт Колекшн» укладено договір факторингу №2/07/09/2021, згідно умов якого до останнього переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги).
Оскільки в добровільному порядку заборгованість не була сплачена відповідачем, новий кредитор звернувся до суду.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 січня 2026 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айкон Дебт Колекшн» заборгованість за кредитним договором №1441024 від 10.01.2021 в сумі 6460 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айкон Дебт Колекшн» судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд дійшов висновку про їх обґрунтованість та доведеність.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову або змінити рішення. 
Звертає увагу, що строк договору становить 30 днів, а отже відсотки за користування коштами становлять 1140 грн, виходячи з відсоткової ставки в 1,90% на день, а тому висновок суду про стягнення відсотків в сумі 4460 грн. є не вірним.
Також вважає необґрунтованим стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн, що не відповідає засадам розумності та співмірності з ціною позову та складністю справи. 
Вказує на пропуск товариством строку позовної давності, оскільки договір укладався в 2021 році строком на 30 днів, а до суду позивач звернувся в серпні 2025 року.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10.01.2021 між ТОВ «Лінеура Укарїна» та ОСОБА_1 в електронному виді було укладено договір №1441024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого позичальник отримав 2000 грн., строком на 30 днів, які були перераховані на платіжну картку НОМЕР_1 .
Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості, яка, станом на 12.06.2025 становить 6460 грн. та складається з заборгованості по тілу кредиту – 2000 грн. та заборгованості по відсотках – 4460 грн. 
07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-07.09.20221, відповідно до умов якого до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги), в тому числі і до ОСОБА_1 .
Також 07.09.2021 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ ТОВ «ФК «Айкон Дебт Колекшн» укладено договір відступлення права вимоги №2/07/09/2021, згідно умов якого до останнього перейшли всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги) в тому числі і до ОСОБА_1 згідно реєстру боржників.
13.06.2025 новим кредитором на адресу відповідача була направлена вимога про необхідність виконання зобов`язань за кредитним договором та сплату боргу в сумі 6360 грн., яка залишилася без належного реагування.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність кредитних правовідносин між сторонами, доведеність факту неналежного виконання позичальником умов договору, що призвело до виникнення заборгованості, яку стягнув в повному обсязі на користь нового кредитора.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з вказаними висновками суду, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Так, сам факт укладання кредитного договору, отримання коштів, як і неналежне виконання зобов`язань по їх своєчасному поверненню не заперечується відповідачем ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі останній звертає увагу на строк дії договору - 30 днів та відсоткову ставку в 1,90% на день, що за його підрахунками складає 1140 грн. відсотків за користування кредитом та не відповідає заявленим в позові вимогам, які є значно більшими та безпідставно нараховувались кредитором за межами строку дії договору. 
Надаючи оцінку вказаним доводам апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з умов кредитного договору, сторони визначили суму кредиту в 2000 грн, строк договору 30 днів та стандартну відсоткову ставку в 1,90% на день. 
В п. 1.6.1. договору визначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту складає за стандартною ставкою 3140 грн., що також узгоджується з паспортом споживчого кредиту.
Вказані документи були підписані позичальником за допомогою електронного підпису.
Матеріали справи не містять належного розрахунку заборгованості по кредитному договору, а лише виписку з особового рахунку ОСОБА_1 з зазначенням загальної суми боргу – 6460 грн. та її складових: заборгованість за кредитом – 2000 грн. та відсотками – 4460 грн., при цьому встановити період нарахування відсотків з наданих позивачем документів неможливо.
Згідно розділу 4 кредитного договору, який стосується порядку продовження строку користування кредитом, автопролонгація, клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом, шляхом укладення додаткової угоди до договору, при цьому клієнт має здійснити платіж на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, лише після чого заява на продовження користування кредитом вважається поданою. Новий строк кредиту встановлюється в додатковому договорі.
Позивачем при зверненні до суду не надано доказів щодо вчинення дій ОСОБА_1 щодо пролонгації договору, як і укладання додаткової угоди на продовження кредитного договору, в зв`язку з чим колегія суддів вважає, що строк договору є пресічним - 30 днів, а тому за користування кредитними коштами підлягають стягненню тіло кредиту – 2000 грн. та відсотки в сумі 1140 грн., які були узгоджені сторонами під час укладання договору.
На вказані обставини суд першої інстанції не звернув належної уваги та дійшов до помилкового висновку про повне задоволення позову, в зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_1 суми заборгованості з 6460 грн. до 3140 грн.
За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на задоволення позовних вимог на 48,6% (з заявлених в позові 6460 грн. задоволено 3140 грн.), в порядку ст. 141 ЦПК України підлягає зменшенню у відповідному відсотковому співвідношенні і стягнутий місцевим судом судовий збір з 2422,40 грн. до 1177,30 грн. та витрати на правову допомогу до 4860 грн.
Разом з тим колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення витрат на правничу допомогу з 4860 грн. до 2000 грн. з огляду на ціну позову, нескладність самої справи, яка є типовою та не вимагає надання значної за обсягом правничої допомоги, яка в даному випадку була надали лише у вигляді складання та направлення адвокатом позовної заяви до суду. 
Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, з ТОВ «ФК «Айкон Дебт Колекшн» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір в розмірі 1886,40 грн., що становить 51,4% від розміру позовних вимог, в задоволенні яких позивачу відмовлено.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 372 ч.1 п. 2, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 січня 2026 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айкон Дебт Колекшн» заборгованість по кредитному договору з 6460 грн. до 3140 грн.
Змінити розподіл судових витрат, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айкон Дебт Колекшн» судовий збір 1177,30 грн. та витрати на правничу допомогу - 2000 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айкон Дебт Колекшн» на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений при подачі апеляційної спраги в сумі 1886,40 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 14 липня 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин Т.В. Одринська