ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/3576/26

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року (суддя Савченко Артур Владиславович) в адміністративній справі 
за позовом  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
до  ОСОБА_1 
про стягнення податкового боргу, 
в с т а н о в и в :

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету у сумі 747 511,40 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, в задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Вказує, що у 2023 році змінила місце проживання та не мала доступу до пошти за місцем реєстрації. Зазначає, що наказом про перевірку було обмежено період перевірки 2023 роком, проте відповідач протиправно включив дані за 1-й квартал 2024 року. Розрахунки ДПС не відповідають фактичному руху коштів. Згідно з банківськими виписками по двох картках загальний оборот за 2023-2024 рр склав 1 905 996,08 грн та 78 916,61 (всього 1 984 912,69). Нарахована сума у розмірі 747 511,50 грн є помилковою. Відповідно до ст. 77 КАСУ обов`язок доказування лежить на податковому органі. Жодних доказів підприємницької діяльності надано не було. Ці кошти були транзитними переказами родичів та знайомих у воєнний стан (ст. 165 ПКУ). 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У відповіді на відзив відповідач вимагає повної перевірки дій податкового органу та відміни незаконних нарахувань. Вказує, що судове рішення ухвалено виключно на підставі інформації податкового органу, відповідач не був повідомлений про розгляд справи, через що остання була позбавлена надати до суду свої заперечення, довідку про статус безробітної та докази транзитності коштів. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що в інтегрованих картках платника податків фізичної особи ОСОБА_1 обліковується податковий борг у сумі 747 511,40 грн, а саме:
- заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 682 652,06 грн, згідно з: ППР № 0432812407 від 28.07.2025 терміном сплати 10.09.2025 на суму 340,00 грн.; ППР № 0432712407 від 28.07.2025 терміном сплати 26.09.2025 на суму 545 849,65 грн; ППР № 0432712407 від 28.07.2025 терміном сплати 26.09.2025 на суму 136 462,41 грн;
- заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 56 859,34 грн, згідно з: ППР № 0432752407 від 28.07.2025 терміном сплати 26.09.2025 на суму 45 487,47 грн; ППР № 0432752407 від 28.07.2025 терміном сплати 26.09.2025 на суму 11 371,87 грн;
- заборгованість по адміністративних штрафах та інших санкція у розмірі 8 000,00 грн згідно з ППР № 0432792407 від 28.07.2025 терміном сплати 10.09.2025 на суму 8 000,00 грн.
Проте відповідач не погасила податковий борг самостійно, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області була сформована податкова вимога форми «Ф» від 14.10.2025 № 0032543-1308-0436 на суму 747 511,40 грн, яку було направлено на податкову адресу ОСОБА_1 та повернуто відправнику з відміткою «адресат відсутній».
Вказана вимога відповідачем не оскаржувалась. 
Верховний Суд у постанові від 09 січня 2024 року у справі № 160/9696/22 зазначив, що у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше. Колегія суддів наголошує, що в межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням - рішенням. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.
Враховуючи такі висновки Верховного суду, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неправомірності нарахування відповідачем податкових зобов`язань, адже у цій справі правомірність ППР не є предметом оскарження.
Також не є слушними доводи апелянта, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, розглянувши справу без повідомлення відповідача. Не отримання відповідачем копії ухвал про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду не може бути підставою для скасування судового рішення, адже з матеріалів справи вбачається, що суд вчинив всі належні дії з метою повідомлення відповідача про розгляд справи. Процесуальні рішення були направлені за адресою реєстрації ОСОБА_1 . Відтак, повернення відправлення до суду без фактичного вручення відбулося не з вини суду.
Також не є обґрунтованою та такою, що впливає на суть спірних правовідносин та обставина, що позивач наразі має статус безробітної та офіційний дохід за минулий рік становить 323 грн 05 грн, адже борг виник у відповідача за 2023 рік на підставі вищенаведених податкових повідомлень-рішень.
Доказів оскарження таких рішень у встановленому законом порядку позивачем не надано.
З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Рішення суду ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року в адміністративній справі № 160/3576/26 залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь спеціального фонду Державного бюджету України суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 16 819 (шістнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн 00 коп.
Постанова суду набирає законної сили з 04 серпня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 04 серпня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров