ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"16" липня 2026 р. Cправа № 902/364/26   

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи 
за позовом: Приватного акціонерного товариства "РАМБУРС" (просп. Перемоги, буд. 20, кв. 34, м. Київ, 04116)
до: Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (вул. Героїв Майдану, буд. 4, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500)
про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі
за участю секретаря судового засідання Ткача Д.В.,
представників сторін:
позивача не з`явився; 
відповідача Гула А.А. згідно виписки з ЄДРЮОФОП та ГФ.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду Вінницької області через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява № 1-02/350 від 23.02.2026 (вх. № 398/26 від 23.03.2026) Приватного акціонерного товариства "РАМБУРС" вимогами до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі.
Зокрема, позовні вимоги стосуються:
- Договору оренди землі № 1 від 01.03.2013 щодо земельної ділянки площею 12,1599 га, кадастровий номер 0522285600:02:000:0259, розташованої за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Липовецька міська рада (Липовецька територіальна громада), селище Липовець (на момент укладення договору: Вінницька область, Липовецький район, Росошанська сільська рада), з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації будівель і споруд промислових підприємств; право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 1709028 від 18.07.2013;
- Договору оренди землі № 2 від 01.03.2013 щодо земельної ділянки площею 2,8648 га, кадастровий номер 0522285600:02:000:0127, з аналогічним місцем розташування та цільовим призначенням; право оренди зареєстровано за № 1708164 від 18.07.2013;
- Договору оренди землі № 3 від 01.03.2013 щодо земельної ділянки площею 0,2358 га, кадастровий номер 0522285600:02:000:0260, з відповідним цільовим призначенням; право оренди зареєстровано за № 1710677 від 18.07.2013;
- Договору оренди землі № 4 від 01.03.2013 щодо земельної ділянки площею 0,4648 га, кадастровий номер 0522285600:02:000:0261, з аналогічним цільовим призначенням; право оренди зареєстровано за № 1711722 від 18.07.2013.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 дану позовну заяву передано для розгляду судді Матвійчуку В.В.
У зв`язку із встановленими судом недоліками позовної заяви, що перешкоджали відкриттю провадження у справі, суд, ухвалою від 26.03.2026, постановив позовну заяву Приватного акціонерного товариства "РАМБУРС" № 1-02/350 від 23.02.2026 (вх. № 398/26 від 23.03.2026) залишити без руху та встановив позивачу строк для усунення виявлених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.
Заявою № 1-02/367 від 30.03.2026, яка надійшла до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" 30.03.2026 (вх. № 01-30/3119/26), позивач усунув недоліки позовної заяви.
Суд за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 902/364/26 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 28.04.2026, про що 31.03.2026 постановив відповідну ухвалу.
13.04.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 13.04.2026 (вх. № 01-30/3566/26 від 13.04.2026).
За результатами судового засідання 28.04.2026, з урахуванням усного клопотання представника позивача та відповідно до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 09.06.2026, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.
09.06.2026 через підсистему ЄСІСТ "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив № б/н від 09.06.2026 (вх. № 01-30/5895/26 від 09.06.2026) представника позивача - адвоката Томкіна О.Ю.
У судовому засіданні (09.06.2026) судом установлено, що відповідь на відзив № б/н від 09.06.2026 (вх. № 01-30/5895/26 від 09.06.2026) подана відповідачем після спливу процесуального строку, визначеного судом.
При цьому відповідачем не наведено причин пропуску такого строку та не заявлено клопотання про його поновлення відповідно до вимог статті 119 Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про залишення відповіді на відзив без розгляду.
Разом із тим, керуючись статтями 177 та 185 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на виконання завдань підготовчого провадження, суд закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті на 09.07.2026.
За результатами судового засідання 09.06.2026 постановлено відповідну ухвалу.
02.07.2026 через підсистему ЄСІСТ "Електронний суд" від відповідач надійшли додаткові пояснення № 02-42/963 від 02.07.2026 (вх. № 01-30/6687/26 від 02.07.2026).
На визначену судом дату з`явився представник відповідача.
Позивач правом участі в засіданні суду не скористався. При цьому суд зважає, що про дату, час та місце слухання справи останній повідомлений належним чином ухвалою суду від 09.06.2026, яка відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа була доставлена до електронного кабінету позивача – 11.06.2026.
У судовому засіданні суд звернув увагу учасників справи, що відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України пояснення щодо суті спору подаються учасниками справи лише у випадках, встановлених законом, або на вимогу суду.
Водночас на відповідній стадії судового процесу судом не встановлювався обов`язок представника відповідача щодо подання додаткових пояснень стосовно обставин справи.
За таких обставин додаткові пояснення представника відповідача № 02-42/963 від 02.07.2026 (вх. № 01-30/6687/26 від 02.07.2026) подані без відповідної процесуальної підстави, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про залишення їх без розгляду.
09.07.2026 у судовому засіданні суд заслухав вступне слово представника відповідача, провів стадію безпосереднього дослідження доказів та, відповідно до частини першої статті 219 Господарського процесуального кодексу України, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення і повідомив, що проголошення скороченого рішення (вступної та резолютивної частин) відбудеться 16.07.2026 о 12 год 40 хв.
У судовому засіданні 16.07.2026 суд згідно із частиною 4 статті 240 ГПК України підписав скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 01.03.2013 між Росошанською сільською радою та ПрАТ "РАМБУРС" було укладено чотири Договори оренди земельних ділянок №№ 1-4 строком на 10 років.
Відповідно до пункту 43 кожного з Договорів оренди землі вони набирали чинності після їх підписання сторонами та державної реєстрації права оренди. З огляду на положення законодавства України, чинного на момент укладення зазначених Договорів, право оренди земельних ділянок виникло з моменту державної реєстрації такого права, оскільки сторони пов`язали момент набрання договорами чинності саме з фактом їх підписання та державної реєстрації.
Інших положень щодо визначення строку початку чи припинення дії договорів оренди землі укладені між сторонами договори не містять, у зв`язку з чим позивач вважає, що останнім днем їх дії є 18.07.2023.
Позивач зазначає, що на початку 2023 року не мав можливості звернутися безпосередньо до Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області з питання поновлення Договорів оренди землі у зв`язку з проведенням адміністративно-територіальної реформи, внаслідок якої Росошанську територіальну громаду було ліквідовано, а Липовецький район - реорганізовано.
У зв`язку з цим позивач листом № 1-02/12 від 17.01.2023 повідомив Липовецьку міську раду Вінницького району Вінницької області про намір поновити Договори оренди землі на новий строк.
У подальшому листом від 03.03.2023 вих. № 1-02/32 позивач повторно звернувся до Липовецької міської ради та направив проєкти додаткових угод до Договорів оренди землі.
Як зазначає позивач, вказані листи були подані відповідачу у двох примірниках через відділ діловодства, а факт їх отримання підтверджується відмітками Липовецької міської ради із зазначенням дати отримання та вхідних номерів на примірниках листів, що залишилися у позивача.
Так, лист № 1-02/12 від 17.01.2023 отримано відповідачем 24.01.2023 за вхідним номером № 323/02-45, а лист від 03.03.2023 вих. № 1-02/32 - 03.03.2023 за вхідним номером № 986/02-49.
Позивач стверджує, що відповідач протягом місячного строку з моменту отримання зазначених листів не надав письмової відповіді щодо поновлення Договорів оренди землі, а також не висловив заперечень щодо запропонованих проєктів додаткових угод.
При цьому, за твердженням позивача, лист відповідача вих. № 76/03-03 від 18.12.2023 не містив заперечень проти поновлення Договорів оренди землі чи пропозицій щодо зміни істотних умов Договорів, а був направлений вже після спливу місячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на момент укладення Договорів.
Позивач вважає, що відповідач як орендодавець не висловив заперечень щодо поновлення Договорів оренди землі, не вчинив дій, спрямованих на узгодження істотних умов договорів, та не направив лист-повідомлення про прийняте рішення щодо поновлення або відмови у поновленні Договорів оренди.
На думку позивача, відповідач порушив вимоги частини четвертої статті 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на момент укладення Договорів оренди землі, оскільки протягом установленого місячного строку не вчинив передбачених законом дій.
Позивач зазначає, що належним чином виконав процедуру повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення Договорів оренди землі на новий строк, звернувшись із відповідним повідомленням за 176 днів до закінчення строку дії Договорів, а повторно разом із проєктами додаткових угод за 137 днів до закінчення строку їх дії.
Крім того, позивач вказує, що після закінчення строку дії Договорів оренди землі продовжує користуватися земельними ділянками, належним чином виконує умови договорів та своєчасно сплачує орендну плату.
З огляду на викладене позивач вважає, що відповідач не дотримався вимог частини четвертої статті 33 Закону України "Про оренду землі", а Договори оренди землі підлягають поновленню на новий строк.
Відповідач заперечив проти позову. Суть заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву зводиться до того, що позивач не дотримався встановленої законом процедури поновлення Договорів оренди земельних ділянок, зокрема не надав разом із первинним зверненням проєктів додаткових угод та не досяг з відповідачем згоди щодо істотних умов Договорів, у тому числі розміру орендної плати.
Відповідач зазначає, що під час розгляду питання про поновлення Договорів сторони не погодили розмір орендної плати, у зв`язку з чим, на його думку, переважне право позивача на укладення Договорів оренди на новий строк припинилося.
Також відповідач вказує, що Договори оренди земельних ділянок №№ 1-4 від 01.03.2013 діяли до 01.03.2023, оскільки набрали чинності з моменту їх укладення, а державній реєстрації підлягало право оренди, а не сам Договір. У зв`язку з цим відповідач заперечує доводи позивача щодо закінчення строку дії Договорів 18.07.2023.
Крім того, відповідач зазначає, що сплата позивачем коштів за користування земельними ділянками після закінчення строку дії Договорів не свідчить про їх поновлення та не підтверджує існування договірних орендних правовідносин.
З урахуванням того, що відповідь на відзив подано позивачем з порушенням встановленого процесуального строку, доводи, викладені у ній, судом до уваги не беруться.
Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 01.03.2023 між Росошанською сільською радою (Орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "РАМБУРС" (Орендар) укладено Договір оренди землі № 1 (далі за текстом – Договір оренди № 1)
Відповідно до пункту 1 Договору оренди № 1 Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Росошанської сільської ради, селище Липовець.
Згідно із пунктом 2 Договору оренди № 1 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 12,1599 га, у тому числі: під будовами та спорудами – 3,0725 га, під площадками і дворами – 5,0519 га, під зеленими насадженнями - 1,841 га, інші – 3,8514 га.
На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: майновий комплекс, що належить Орендареві (пункт 3 Договору оренди № 1).
Пунктом 8 Договору оренди № 1 визначено, що Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до пункту 9 Договору оренди № 1 орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі (розмір орендної плати: грошової, з розрахунку 173 558,30 грн в рік, що становить 3,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Згідно із пунктом 43 Договору оренди № 1 цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер 6429177, дата формування 18.07.2013) право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522285600:02:000:0259 площею 12,1599 га зареєстровано за Приватним акціонерним товариством "РАМБУРС" 18.07.2013.
01 березня 2013 року між Росошанською сільською радою (Орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "РАМБУРС" (Орендар) укладено Договір оренди землі № 2 (далі за текстом – Договір оренди № 2).
Відповідно до пункту 1 Договору оренди № 2 Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Росошанської сільської ради, селище Липовець.
Згідно із пунктом 2 Договору оренди № 2 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,8648 га, у тому числі капітальна забудова – 0,2863 га, споруди - 0,3022 га.
На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: майновий комплекс, що належить Орендареві (пункт 3 Договору оренди № 2).
У пункті 8 Договору оренди № 2 сторони визначили, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до пункту 9 Договору оренди № 2 орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі (розмір орендної плати: грошової, з розрахунку 40 889,2 грн в рік, що становить 3,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, щомісячно 3 407 грн.
Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 43 Договору оренди № 2).
Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер 6423637, дата формування 18.07.2013) право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522285600:02:000:0127 площею 2,8648 га зареєстровано за Приватним акціонерним товариством "РАМБУРС" 18.07.2013.
01 березня 2013 року між Росошанською сільською радою (Орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "РАМБУРС" (Орендар) укладено Договір оренди землі № 3 (далі за текстом – Договір оренди № 3).
Відповідно до пункту 1 Договору оренди № 3 Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Росошанської сільської ради, селище Липовець.
Згідно із пунктом 2 Договору оренди № 3 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,2358 га, у тому числі під будовою – 0,1013 га, під площадками і проїздами - 0,1345 га.
На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: майновий комплекс, що належить Орендареві (пункт 3 Договору оренди № 3).
У пункті 8 Договору оренди № 3 сторони визначили, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до пункту 9 Договору оренди № 3 орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі (розмір орендної плати: грошової, з розрахунку 3 365,6 грн в рік, що становить 3,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Згідно із пунктом 43 Договору оренди № 3 цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер 6433291, дата формування 18.07.2013) право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522285600:02:000:0260 площею 0,2358 га зареєстровано за Приватним акціонерним товариством "РАМБУРС" 18.07.2013.
01 березня 2013 року між Росошанською сільською радою (Орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "РАМБУРС" (Орендар) укладено Договір оренди землі № 4 (далі за текстом – Договір оренди № 4).
Відповідно до пункту 1 Договору оренди № 4 Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Росошанської сільської ради, селище Липовець.
Згідно із пунктом 2 Договору оренди № 4 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,4648 га, у тому числі під будовами і спорудами – 0,1151 га, проїзди, площадки - 0,3497 га.
На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: майновий комплекс, що належить Орендареві (пункт 3 Договору оренди № 4).
У пункті 8 Договору оренди № 4 сторони визначили, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до пункту 9 Договору оренди № 4 орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі (розмір орендної плати: грошової, з розрахунку 6 634,2 гривень в рік, що становить 3,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Згідно із пунктом 43 Договору оренди № 4 цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер 6436910, дата формування 18.07.2013) право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522285600:02:000:0261 площею 0,4648 га зареєстровано за Приватним акціонерним товариством "РАМБУРС" 18.07.2013 о 15:46:35. Земельна ділянка розташована за адресою: Вінницька область, Липовецький район, селище Липовець, вул. Привокзальна, земельна ділянка 18, цільове призначення – для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
24 січня 2023 року позивач звернувся до відповідача із листом № 1-02/12 від 17.01.2023, в якому, посилаючись на положення статті 33 Закону України "Про оренду землі", повідомив про намір укласти Договори оренди земельних ділянок на новий строк (поновити Договори оренди) щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: 0522285600:02:000:0259 площею 12,1599 га, 0522285600:02:000:0260 площею 0,2358 га, 0522285600:02:000:0127 площею 2,8648 га та 0522285600:02:000:0261 площею 0,4648 га.
У зазначеному листі позивач також вказав, що відповідно до умов чинних Договорів оренди розмір орендної плати становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, у зв`язку з чим просив зберегти вказаний розмір орендної плати при поновленні Договорів оренди земельних ділянок на новий десятирічний строк.
16.02.2023 відбулося засідання постійної комісії Липовецької міської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою, до порядку денного якого було включено питання "Про поновлення договорів оренди землі на новий строк з ПрАТ "РАМБУРС" на земельні ділянки комунальної власності для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
Під час розгляду зазначеного питання начальник відділу земельних ресурсів виконавчого комітету міської ради запропонувала встановити орендну плату у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що станом на 2023 рік становила 1 507 578,01 грн на рік, із подальшим урахуванням щорічної індексації та зміни відсоткового розміру орендної плати. При цьому було зазначено, що у поданій до міської ради заяві ПрАТ "РАМБУРС" просило поновити Договори оренди із збереженням розміру орендної плати на рівні 3 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
У свою чергу директор елеваторного департаменту ПрАТ "РАМБУРС", який був присутній на засіданні комісії, заперечив проти запропонованого розміру орендної плати, зазначивши, що такий її розмір є надмірним та економічно необґрунтованим для підприємства. Крім того, ним було висловлено сумніви щодо порядку визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок та принципу розрахунку орендної плати.
За результатами розгляду зазначеного питання постійна комісія вирішила зняти питання "Про поновлення договорів оренди землі на новий строк з ПрАТ "РАМБУРС" на земельні ділянки комунальної власності для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості" з порядку денного 47-ї сесії Липовецької міської ради VIII скликання та розглянути його на наступному пленарному засіданні міської ради.
23.02.2023 під час проведення чергової 47-ї сесії Липовецької міської ради VIII скликання міський голова повідомив депутатів, що за результатами попереднього розгляду питань на засіданні постійних комісій надійшла пропозиція виключити з порядку денного питання № 63 "Про поновлення договорів оренди землі на новий строк з ПрАТ "РАМБУРС" на земельні ділянки комунальної власності для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості" у зв`язку з необхідністю його додаткового вивчення.
Одночасно міським головою було запропоновано включити до порядку денного сесії питання "Про внесення змін до рішення 26-ї сесії Липовецької міської ради VIII скликання від 23.12.2021 № 660 "Про затвердження Програми благоустрою населених пунктів Липовецької територіальної громади на 2022-2024 роки" (зі змінами)", а питання № 63 виключити з порядку денного.
За результатами голосування депутати Липовецької міської ради одноголосно підтримали пропозицію щодо внесення зазначених змін до порядку денного 47-ї сесії, у зв`язку з чим питання про поновлення договорів оренди землі з ПрАТ "РАМБУРС" було виключено з порядку денного пленарного засідання.
У подальшому, листом № 1-02/32 від 03.03.2023 Приватне акціонерне товариство "РАМБУРС" повторно звернулося до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, зазначивши, що 24.01.2023 ним було направлено лист-повідомлення № 1-02/12 від 17.01.2023 про намір укласти на новий строк тривалістю 10 (десять) років Договори оренди земельних ділянок, розташованих за адресами:
Вінницька область, Вінницький район, селище Липовець, вул. Привокзальна, 62, кадастровий номер 0522285600:02:000:0259;
Вінницька область, Вінницький район, селище Липовець, вул. Привокзальна, 62, кадастровий номер 0522285600:02:000:0260;
Вінницька область, Вінницький район, селище Липовець, вул. Лесі Українки, 5, кадастровий номер 0522285600:02:000:0127;
Вінницька область, Вінницький район, селище Липовець, вул. Привокзальна, 12, кадастровий номер 0522285600:02:000:0261.
У зазначеному листі ПрАТ "РАМБУРС" також повідомило, що на виконання вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі" до листа-повідомлення № 1-02/12 від 17.01.2023 додаються проєкти Договорів про внесення змін до Договорів оренди землі №№ 1, 2, 3, 4 від 01.03.2013 щодо їх поновлення (укладення на новий строк), укладених між ПрАТ "РАМБУРС" як орендарем та Липовецькою міською радою як орендодавцем.
Постійною комісією Липовецької міської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою за результатами розгляду порушеного питання надано висновок від 18.04.2023, відповідно до якого вирішено внести на розгляд чергової 50-ї сесії Липовецької міської ради VIII скликання проєкт рішення "Про поновлення договорів оренди землі на новий строк з ПрАТ "РАМБУРС" на земельні ділянки комунальної власності для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості".
20.04.2023 під час проведення чергової 50-ї сесії Липовецької міської ради VIII скликання міський голова повідомив про необхідність внесення змін до порядку денного та запропонував виключити з нього питання № 35 "Про поновлення договорів оренди землі на новий строк з ПрАТ "РАМБУРС" на земельні ділянки комунальної власності для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості".
Як підставу для виключення зазначеного питання з порядку денного міський голова зазначив неможливість поновлення Договорів оренди на запропонованих позивачем умовах зі ставкою орендної плати 3,5 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а також те, що постійною комісією міської ради ПрАТ "РАМБУРС" було рекомендовано здійснити поділ земельної ділянки.
За результатами голосування депутати Липовецької міської ради підтримали зазначену пропозицію, у зв`язку з чим рішення про виключення питання № 35 з порядку денного 50-ї сесії міської ради було прийнято.
Листом № 76/03-03 від 18.12.2023 Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області повідомила ПрАТ "РАМБУРС" про результати розгляду звернення № 1-02/32 від 03.03.2023 щодо поновлення договорів оренди землі.
У зазначеному листі відповідач повідомив, що на підставі клопотання позивача було підготовлено проєкт рішення "Про поновлення договорів оренди землі на новий строк з ПрАТ "РАМБУРС" на земельні ділянки комунальної власності для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості", який було передано на розгляд постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою.
За результатами розгляду зазначеного проєкту рішення постійною комісією було запропоновано додатково вивчити порушене питання у зв`язку із зверненням ПрАТ "РАМБУРС" щодо поділу земельних ділянок площею 12,1599 га (кадастровий номер 0522285600:02:000:0259) та площею 2,8648 га (кадастровий номер 0522285600:02:000:0127) з метою зменшення площі орендованих земельних ділянок і, відповідно, розміру орендної плати.
Після додаткового вивчення питання Липовецька міська рада дійшла висновку, що поділ зазначених земельних ділянок є недоцільним, оскільки на них розташовані об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності ПрАТ "РАМБУРС".
У зв`язку з цим відповідач запропонував позивачу укласти Договори оренди щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 0522285600:02:000:0259 площею 12,1599 га, 0522285600:02:000:0260 площею 0,2358 га, 0522285600:02:000:0127 площею 2,8648 га та 0522285600:02:000:0261 площею 0,4648 га відповідно до вимог чинного законодавства.
Крім того, у листі № 76/03-03 від 18.12.2023 відповідач застеріг, що у разі використання позивачем земельних ділянок без належним чином оформлених правовстановлюючих документів міською радою будуть вжиті заходи, передбачені Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, у зв`язку з недоотриманням доходів місцевим бюджетом.
З огляду на викладене позивач вважає, що відповідач, всупереч вимогам частини четвертої статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на момент укладення спірних Договорів оренди землі), не вчинив у визначений законом строк дій щодо розгляду його звернення, узгодження істотних умов Договорів та прийняття рішення про їх поновлення або про відмову в поновленні, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом частин першої та другої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною першою статті 640 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Вказані обставини мають певний часовий проміжок дії, який має початок та закінчення.
У частині першій статті 251 Цивільного кодексу України строк визначено як певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином чи рішенням суду (частина третя статті 251 Цивільного кодексу України).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 Цивільного кодексу України.
Згідно із частиною третьою статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Тому вольовий характер визначення строку не викликає сумніву. Тобто сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання.
У статті 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.
Частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.
Отже право оренди виникає на підставі договору оренди, укладеному між орендодавцем і орендарем.
Судом установлено, що 01 березня 2013 року між Росошанською сільською радою та Приватним акціонерним товариством "РАМБУРС" укладено Договори оренди землі №№ 1, 2, 3, 4, відповідно до умов яких земельні ділянки передано в оренду строком на 10 років.
Згідно із пунктом 43 вказаних Договорів оренди землі, останні набирають чинності після їх підписання сторонами та державної реєстрації.
01.01.2013 набрали чинності зміни, внесені Законом № 1878-VI, якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання на державну реєстрацію правочинів, а із Закону № 161-XIV були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі.
Відтак у зв`язку зі змінами в законодавстві з 01.01.2013 договір оренди землі не може бути зареєстрований. Натомість закон передбачає проведення державної реєстрації права оренди, зокрема, на підставі укладеного в установленому порядку договору оренди землі (частина п`ята статті 6 Закону № 161-XIV; пункт 2 частини першої статті 4 та пункт 1 частини першої статті 19 Закону № 1952-IV у редакціях, чинних на час підписання Договорів).
Таким чином, слід розмежовувати момент укладення договору оренди землі (це момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов та підписання для договорів з 01.01.2013), з якого у його сторін виникають права і обов`язки у зобов`язальних правовідносинах, і момент виникнення на підставі вказаного правочину речового права, який пов`язаний з моментом державної реєстрації такого права.
Якщо момент укладення договору оренди землі (виникнення у його сторін прав і обов`язків у зобов`язальних правовідносинах) і реєстрація на підставі цього правочину права оренди землі (виникнення в орендаря речового права) не збігаються в часі, то в проміжку між укладенням договору і набуттям орендарем земельної ділянки шляхом реєстрації відповідного речового права договір діє, а у сторін є право захищати свої порушені договірні права зобов`язального характеру зобов`язально-правовими способами. Так, за наявності відповідних підстав орендар може вимагати зобов`язати орендодавця виконати обов`язок з передання земельної ділянки в натурі чи відмовитись від договору і вимагати відшкодувати збитки, а орендодавець, у свою чергу, може стягнути з орендаря орендну плату.
З моменту ж реєстрації речового права оренди орендар може захищати це право від третіх осіб речово-правовими способами захисту, зокрема вимагати усунення сторонньою особою перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою.
Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.10.2025 у справі № 907/882/22.
Наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19, про те, що з 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягає не сам договір оренди землі, а право оренди земельної ділянки. Такий договір є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто за умови дотримання ними вимог статей 638, 759 і 792 ЦК України та статті 15 Закону України "Про оренду землі". З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає обов`язок передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право користування земельною ділянкою.
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду також підтримала висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16, у частині того, що договір оренди землі є укладеним з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов, а право оренди виникає з моменту його державної реєстрації, однак відступила від висновків, викладених у вказаній постанові Верховного Суду України, у частині того, що виходячи з положень статті 638 Цивільного кодексу України, статей 125, 126 Земельного кодексу України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.
Водночас Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що вказані висновки стосуються чинності договору оренди землі, укладеного після 01 січня 2013 року, тобто після зміни законодавчого регулювання, а саме виключення із Закону України "Про оренду землі" вимог про необхідність державної реєстрації договору оренди із вказівкою на необхідність реєстрації права оренди, а також виключення з тексту цього Закону посилання на укладеність такого правочину з дня його державної реєстрації.
Подібні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.03.2024 у справі № 902/1207/22. Також у цій постанові Велика Палата Верховного Суду підтримала висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 у справі № 6-643цс16, у частині того, що договір оренди землі є укладеним з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов, а право оренди виникає з моменту його державної реєстрації, однак відступила від висновків, викладених у вказаній постанові Верховного Суду України, у частині того, що, виходячи з положень статті 638 Цивільного кодексу України, статей 125, 126 Земельного кодексу України, договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Вказані висновки стосуються чинності договору оренди землі, укладеного після 01.01.2013, тобто після зміни законодавчого регулювання, а саме виключення із Закону України "Про оренду землі" № 161-XIV вимог про необхідність державної реєстрації договору оренди із вказівкою на необхідність реєстрації права оренди, а також виключення з тексту цього Закону посилання на укладеність такого правочину з дня його державної реєстрації.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що 01 березня 2013 року між Росошанською сільською радою та Приватним акціонерним товариством "РАМБУРС" було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договорів оренди землі №№ 1, 2, 3, 4, а їх волевиявлення було оформлено шляхом підписання відповідних Договорів.
Таким чином, саме з моменту підписання зазначених Договорів між сторонами виникли договірні (зобов`язальні) правовідносини щодо оренди земельних ділянок, незалежно від моменту державної реєстрації речового права оренди.
Разом з тим, суд бере до уваги, що під час розгляду справи № 902/911/25 судами першої та апеляційної інстанцій було надано оцінку правовідносинам, що виникли з Договорів оренди землі №№ 1-4, укладених між Росошанською сільською радою та Приватним акціонерним товариством "РАМБУРС".
Так, рішенням Господарського суду Вінницької області від 11.03.2026 та постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2026 встановлено, що зазначені Договори оренди землі набрали чинності 01.03.2013 та, будучи укладеними строком на 10 років, припинили свою дію 01.03.2023.
При цьому суд апеляційної інстанції у постанові зазначив, що доводи Приватного акціонерного товариства "РАМБУРС", викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до ототожнення моменту виникнення речового права оренди земельної ділянки з моментом початку перебігу строку дії Договорів оренди. Водночас такий підхід не узгоджується ані з положеннями чинного законодавства, ані зі змістом укладених між сторонами Договорів оренди землі.
Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі № 910/9823/17.
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказану правову позицію викладено у постанові від 03.07.2018 Великої палати Верховного Суду по справі № 917/1345/17.
Отже, враховуючи обставини, встановлені у справі № 902/911/25, а також обставини, встановлені судом у цій справі щодо моменту набрання чинності Договорами оренди землі №№ 1-4 та строку їх дії, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що останнім днем дії зазначених Договорів є 18.07.2023, оскільки такі доводи не узгоджуються з умовами укладених Договорів оренди землі та висновками судів щодо моменту початку перебігу строку їх дії.
Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8, з урахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону про оренду землі, яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.
Розділ IX "Перехідні положення" Закону про оренду землі доповнений абзацами третім і четвертим такого змісту:
"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України.
Правила, визначені статтею 1261 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".
Згідно із статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України у рішенні від 13.05.1997 № 1-зп/1997 зазначив про те, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
За змістом статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом України "Про оренду землі" врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" істотно змінив редакцію статті 33 Закону про оренду землі, яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини перша-п`ята статті 33 Закону про оренду землі). Поновлення ж договору (частина шоста попередньої редакції статті 33) тепер регулюється статтею 126^1 Земельного кодексу України.
Згідно із частиною другою статті 126^1 Земельного кодексу України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
Також відповідно до частини 1 статті 126^1 Земельного кодексу України умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.
Набрання чинності відповідними законодавчими змінами означає, що вимога про укладення додаткового договору (угоди) в порядку поновлення договору не є належною, адже стаття 126^1 Земельного кодексу України передбачає для процедури поновлення інший механізм, за якого правочин щодо поновлення не укладається взагалі (натомість договір вважається поновленим, якщо жодна із сторін не заявила до реєстру про виключення відомостей про поновлення).
Разом із тим, як вже зазначалося, умова про поновлення договору взагалі не може встановлюватися в договорі оренди землі щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, визначених частиною 1 статті 126^1 Земельного кодексу України. Тобто поновлення договорів оренди земель державної та комунальної власності в процедурі, зазначеній в статті 126^1 Земельного кодексу України, за загальним правилом заборонено.
Отже, зміст поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться у абзаці 4 Розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" базується саме на положеннях статті 126^1 Земельного кодексу України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах.
Натомість укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке передбачене частиною 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 05.12.2019 № 340-IX, базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.
Тому поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться у абзаці 4 Розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" та поняття "поновлення договору оренди", яке містилось у Законі України "Про оренду землі" у попередній редакції, є змістовно різними.
Відповідно до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 Розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі".
Натомість за загальним правилом дії законів у часі застосуванню підлягає стаття 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять.
Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21, в якій досліджувалось питання щодо редакції Закону України "Про оренду землі".
Так, за частинами першою - п`ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент звернення з позовом у цій справі, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.
До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проєкт договору.
При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді (частина дев`ята цієї ж статті).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 зазначено таке: 
"Частини п`ята та шоста статті 33 Закону про оренду землі встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин:
За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону про оренду землі, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.
Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону про оренду землі, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення".
Пункти 41 та 43 цієї ж постанови містять висновок про те, що без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим, а єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій- восьмій, одинадцятій статті 33 Закону України "Про оренду землі" додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті.
Тож статтею 33 Закону України "Про оренду землі" у відповідній редакції було визначено загальну єдину процедуру дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі, за якої завершення процедури поновлення договору полягало в укладенні додаткової угоди (за згодою сторін чи за судовим рішенням).
Таким чином, застосування ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" можливе у єдності та хронологічному взаємозв`язку.
З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2023 Приватне акціонерне товариство "РАМБУРС" звернулося до Липовецької міської ради з листом № 1-02/12 від 17.01.2023, у якому, посилаючись на положення статті 33 Закону України "Про оренду землі", повідомило про намір укласти Договори оренди землі на новий строк (поновити договори оренди) щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: 0522285600:02:000:0259 площею 12,1599 га, 0522285600:02:000:0260 площею 0,2358 га, 0522285600:02:000:0127 площею 2,8648 га та 0522285600:02:000:0261 площею 0,4648 га.
При цьому у зазначеному листі ПрАТ "РАМБУРС" вказало, що відповідно до умов чинних Договорів оренди розмір орендної плати становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, у зв`язку з чим просило зберегти такий розмір орендної плати при поновленні Договорів оренди на новий десятирічний строк.
Разом із тим, суд звертає увагу, що до листа № 1-02/12 від 17.01.2023 позивач не додав проєктів додаткових угод до Договорів оренди землі №№ 1, 2, 3, 4, як це передбачено статтею 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, на яку посилається позивач).
Крім того, суд зазначає, що відповідно до умов Договорів оренди землі №№ 1, 2, 3, 4 розмір орендної плати встановлено у розмірі 3,5 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, тоді як у листі № 1-02/12 від 17.01.2023 ПрАТ "РАМБУРС" просило поновити Договори із застосуванням розміру орендної плати 3 %, тобто на умовах, відмінних від визначених чинними Договорами оренди землі.
Суд також враховує, що наведені обставини вже були встановлені судами під час розгляду справи № 902/911/25.
За прямою вказівкою ч. 4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", при укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.
У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
З матеріалів справи вбачається, що звернення ПрАТ "РАМБУРС", оформлене листом № 1-02/12 від 17.01.2023, було розглянуто на засіданні постійної комісії Липовецької міської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою, яке відбулося 16.02.2023.
Як убачається з витягу з протоколу зазначеного засідання, у його роботі брав участь директор елеваторного департаменту ПрАТ "РАМБУРС" Анатолій Шунда.
Під час розгляду питання начальник відділу земельних ресурсів виконавчого комітету Липовецької міської ради Катерина Смішко доповіла про проєкт рішення щодо поновлення договорів оренди землі з ПрАТ "РАМБУРС" та запропонувала встановити орендну плату у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
Натомість представник ПрАТ "РАМБУРС" Анатолій Шунда не погодився із запропонованим розміром орендної плати, зазначивши, що підприємство не має можливості сплачувати орендну плату у такому розмірі, а її встановлення може призвести до припинення діяльності підприємства та втрати близько 80 робочих місць.
За результатами обговорення члени постійної комісії дійшли висновку про необхідність зняття питання "Про поновлення договорів оренди землі на новий строк з ПрАТ "РАМБУРС" на земельні ділянки комунальної власності" з порядку денного 47-ї сесії Липовецької міської ради VIII скликання та його повторного розгляду після додаткового опрацювання, що підтверджується витягом із протоколу засідання комісії.
У подальшому, під час проведення 23.02.2023 чергової 47-ї сесії Липовецької міської ради VIII скликання, за пропозицією міського голови питання "Про поновлення договорів оренди землі на новий строк з ПрАТ "РАМБУРС" було виключено з порядку денного сесії для його додаткового вивчення.
З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2023 ПрАТ "РАМБУРС" повторно звернулося до Липовецької міської ради з листом № 1-02/32 від 03.03.2023, у якому зазначило, що 24.01.2023 ним було направлено лист-повідомлення № 1-02/12 від 17.01.2023 щодо поновлення Договорів оренди землі та укладення їх на новий строк тривалістю 10 років стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: 0522285600:02:000:0259, 0522285600:02:000:0260, 0522285600:02:000:0127 та 0522285600:02:000:0261.
У зазначеному листі ПрАТ "РАМБУРС" повторно повідомило про намір поновити Договори оренди зазначених земельних ділянок та, на виконання вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі", надало проєкти договорів про внесення змін до Договорів оренди землі №№ 1, 2, 3 та 4, підписані зі свого боку, щодо поновлення Договорів оренди на новий строк.
Зазначене звернення було розглянуто на засіданні постійної комісії Липовецької міської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою, яке відбулося 18.04.2023. У засіданні брав участь директор елеваторного департаменту ПрАТ "РАМБУРС" Анатолій Шунда, який просив зменшити запропонований міською радою розмір орендної плати з 5 % до 3,5 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, мотивуючи це тим, що не вся площа земельних ділянок використовується за цільовим призначенням для розміщення об`єктів промисловості, що підтверджується витягом із протоколу засідання комісії.
За результатами розгляду зазначеного питання постійна комісія рекомендувала внести проєкт рішення "Про поновлення договорів оренди землі на новий строк з ПрАТ "РАМБУРС" на земельні ділянки комунальної власності" на розгляд чергової 50-ї сесії Липовецької міської ради VIII скликання.
Водночас під час проведення 20.04.2023 чергової 50-ї сесії Липовецької міської ради VIII скликання проєкт зазначеного рішення було знято з порядку денного. Як убачається з витягу з протоколу пленарного засідання, підставою для цього стало те, що ПрАТ "РАМБУРС" не погодилося із запропонованим міською радою розміром орендної плати у 5 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а також необхідність проведення поділу окремих земельних ділянок, що підтверджується витягом із протоколу № 50 засідання Липовецької міської ради від 20.04.2023.
Вказані обставини також встановлені постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2026 у справі № 902/911/25.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що ПрАТ "РАМБУРС" було обізнане про відсутність згоди Липовецької міської ради на поновлення Договорів оренди землі на запропонованих ним умовах, а також про недосягнення сторонами домовленості щодо істотної умови Договорів, а саме розміру орендної плати.
Такий висновок підтверджується тим, що представник позивача брав безпосередню участь у засіданнях постійної комісії Липовецької міської ради 16.02.2023 та 18.04.2023, під час яких обговорювалися питання поновлення договорів оренди землі та запропоновані орендодавцем умови їх продовження. Зокрема, міська рада наполягала на встановленні орендної плати у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, тоді як ПрАТ "РАМБУРС" не погоджувалося із зазначеною пропозицією та наполягало на поновленні договорів із застосуванням іншого розміру орендної плати.
Саме через недосягнення сторонами згоди щодо істотної умови Договорів проєкти рішень про поновлення Договорів оренди були спочатку зняті з порядку денного 47-ї, а згодом і 50-ї сесій Липовецької міської ради VIII скликання.
За таких обставин суд відхиляє доводи позивача про те, що Липовецька міська рада не розглядала його звернення, не вчиняла дій щодо узгодження істотних умов Договорів та не повідомляла про результати їх розгляду.
Відтак суд не вбачає підстав для висновку про порушення Липовецькою міською радою вимог частини четвертої статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки відповідач здійснив розгляд звернень позивача та вжив заходів щодо узгодження істотних умов для поновлення Договорів, однак їх поновлення не відбулося виключно через недосягнення сторонами згоди щодо таких умов.
Більше того, суд бере до уваги, що з даним позовом Приватне акціонерне товариство "РАМБУРС" звернулося лише після ухвалення рішення Господарським судом Вінницької області у справі № 902/911/25 про стягнення з нього безпідставно збережених коштів за користування земельними ділянками за період з березня 2023 року по травень 2025 року.
При цьому з моменту отримання від Липовецької міської ради інформації про відсутність згоди на поновлення Договорів оренди землі на запропонованих позивачем умовах до моменту звернення з цим позовом минуло понад три роки, протягом яких позивач не вчиняв жодних дій, спрямованих на судовий захист свого, як він вважає, порушеного переважного права на поновлення договорів оренди.
Зазначені обставини у своїй сукупності не свідчать про послідовне та своєчасне здійснення позивачем свого переважного права на поновлення договорів оренди землі, а навпаки дають підстави вважати, що до ухвалення рішення у справі № 902/911/25 він фактично не вбачав необхідності у судовому захисті такого права.
Згідно із частиною 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі" без волевиявлення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у користування, неможливе укладення нового договору оренди землі на змінених умовах.
Суд не може підміняти інший орган державної виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, не може перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції відповідного органу. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 915/2586/20, від 08.07.2021 у справі № 915/1889/19, від 09.04.2024 у справі № 902/453/23.
Адже, незважаючи на беззаперечне право орендаря оскаржити рішення органу місцевого самоврядування про відмову у поновленні договору оренди землі, наслідком такого оскарження та навіть визнання відповідного рішення незаконним не може бути підміна судом волевиявлення власника земельної ділянки щодо погодження істотних умов Договорів оренди, зокрема такої істотної умови, як розмір орендної плати.
Виходячи із системного аналізу положень частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", в разі досягнення між орендарем та орендодавцем домовленості щодо істотних умов нового договору оренди землі, але подальшої відмови або зволікання орендодавця з укладенням такого договору, орендар може звернутися з позовом про визнання укладеним договору оренди в редакції з істотними умовами, визначеними сторонами під час процедури їх погодження.
Також орендар може оскаржити незаконне рішення орендодавця про відмову укласти договір оренди землі, якщо до цього сторонами були фактично погоджені істотні умови такого договору. Так само орендар може оскаржити незаконне рішення орендодавця про відмову укласти новий договір оренди в разі порушення переважного права орендаря, який запропонував рівні умови з визначеним орендодавцем переможцем земельних торгів.
Натомість в будь-якому разі навіть визнання судом незаконним рішення орендодавця про відмову укласти новий договір оренди землі не може означати досягнення між орендарем та орендодавцем згоди щодо істотних умов такого договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09.04.2024 у справі № 902/453/23.
Суд зазначає, що за змістом частини 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі" умови, на яких договір може бути укладений, у будь-якому випадку узгоджуються сторонами. Якщо відсутня згода будь-якої сторони (в тому числі орендодавця) щодо істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Норми про переважне право орендаря на поновлення договору спрямовані лише на забезпечення пріоритету його інтересів перед інтересами інших осіб. Будь-якого іншого змісту переважне право не має. Воно не може трансформуватися у право на спонукання орендодавця до укладення договору на новий строк за відсутності його згоди зі зміненими умовами. Водночас предмет регулювання статті 33 Закону України № 161-XIV не може бути звужений винятково до реалізації орендарем свого переважного права, оскільки за смислом цього закону юридичним фактом, у силу якого договір укладається на новий строк, є досягнення згоди між сторонами щодо усіх істотних умов договору оренди землі (див. пункти 8.25- 8.27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 143/591/20).
З урахуванням установлених у цій справі обставин суд не знаходить правових підстав для задоволення позову про визнання укладеними додаткових угод до Договорів оренди землі №№ 1, 2, 3 та 4, оскільки відповідно до частини четвертої статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка є спеціальною нормою, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, у разі недосягнення сторонами домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов Договору переважне право орендаря на укладення Договору оренди землі на новий строк припиняється.
Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.
Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наведених вище мотивів.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із відмовою в задоволенні позову витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви залишаються за позивачем.
Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:
В позові відмовити.
Судові витрати Приватного акціонерного товариства "РАМБУРС" у справі № 902/364/26 залишити за позивачем.
Примірник повного судового рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів в ЄСІТС.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.
Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Повне рішення складено 27 липня 2026 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:
1 - до справи