Справа № 453/1249/26
№ провадження 3/453/468/26

П О С Т А Н О В А  
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

23 липня 2026 року м. Сколе
Суддя Сколівського районного суду Львівської області Брона А.Л., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,-
за ч.1 ст. 130 КУпАП, -
в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 698462, складеного 20.06.2026 о 20 год. 51 хв. в с. Дубина Стрийського району Львівської області на а/д Київ-Чоп 651 км, поліцейським ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Пилипів Н.І., ОСОБА_1 20.06.2026 о 20 год. 13 хв. в с. Дубина Стрийського району Львівської області на а/д Київ-Чоп 651 км., керував транспортним засобом – автомобілем марки «Kia Соренто», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Особа яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 під час розгляду справи вини своєї не визнав та пояснив, що 20.06.2026 о 20 год. 13 хв. в с. Дубина Стрийського району Львівської області на а/д Київ-Чоп 651 км., керував транспортним засобом – автомобілем марки «Kia Соренто», номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, у яких виникла підозра, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Зазначив те, що в цей день не вживав алкогольних напоїв та на вимогу поліцейських не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Вказав, що має намір проїхати в найближчий медичний заклад для освідування, а саме здати кров на аналіз, однак поліцейські йому відмовили і склали протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, вказав, що в цей день все ж таки пройшов освідування на стан сп`яніння в медичному закладі, та згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.06.2026, він тверезий. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та просить провадження по справі закрити.
Під час розгляду справи вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження і спростовується наступним.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.
У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В той же час, санкція ч.1 ст. 130 КУпАП регламентує відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 698462, складеного 20.06.2026 о 20 год. 51 хв. в с. Дубина Стрийського району Львівської області на а/д Київ-Чоп 651 км, поліцейським ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Пилипів Н.І., ОСОБА_1 20.06.2026 о 20 год. 13 хв. в с. Дубина Стрийського району Львівської області на а/д Київ-Чоп 651 км., керував транспортним засобом – автомобілем марки «Kia Соренто», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Згідно пояснень особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , такий 20.06.2026 о 20 год. 13 хв. в с. Дубина Стрийського району Львівської області на а/д Київ-Чоп 651 км., керував транспортним засобом – автомобілем марки «Kia Соренто», номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, у яких виникла підозра, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Зазначив те, що в цей день не вживав алкогольних напоїв та на вимогу поліцейських не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Вказав, що має намір проїхати в найближчий медичний заклад для освідування, а саме здати кров на аналіз, однак поліцейські йому відмовили і склали протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, вказав, що в цей день все ж таки пройшов освідування на стан сп`яніння в медичному закладі, та згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.06.2026, він тверезий.
Відповідно до п.3, п.4 та п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок № 1103) огляд проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Згідно з п.п.1,6,8 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі», затверджену наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1до цієї Інструкції.
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є Направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В).
Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце час його видачі, тобто доказує час скоєння відмови від медичного огляду (в разі такої) , що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу, визначеною ст. 256 КУпАП.
При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Аналізуючи вказані норми законодавства, суд зазначає, що тільки у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, та направлення у встановленому законом порядку водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, є визначальною підставою для прийняття рішення про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суду не можливо встановити факт, який б свідчив про те, що ОСОБА_1 відмовився на пропозицію інспектора поліції від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим, в матеріалах справи міститься висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.06.2026, згідно якого ОСОБА_1 тверезий.
Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази, що під час складання протоколу, інспектором поліції було роз`яснено ОСОБА_1 процедуру огляду на стан сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, а також відсутні докази про роз`яснення поліцейським його прав та обов`язків. 
Також, у графі «Свідки чи потерпілі» відсутній запис про свідків вчинення правопорушення та в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні пояснення свідків вчинення адміністративного правопорушення.
Щодо долученого до вищезазначеного протоколу диску з відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, який відображає відомості про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, то суд зазначає, що з перегляду такого відеозапису не вбачається факт ухилення ОСОБА_1 від встановленого законом порядку проведення огляду на стан сп`яніння.
Враховуючи зазначене вище, та те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких об`єктивно можна встановити ухилення ОСОБА_1 від встановленого законом порядку проведення огляду на стан сп`яніння під час керування транспортним засобом, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 . 
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічне положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
За таких умов направлені до суду матеріали та їх аргументація являються сумнівними, однак наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») тож, суд, враховуючи вищезазначене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, а за оформленим з порушенням протоколом про адміністративне правопорушення особа не може бути притягнена до відповідальності.
У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на усе вищевказане, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1  не може бути притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у даній справі відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 247, 280, 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя