Справа № 208/13139/25
Провадження № 2/638/7290/26
РІШЕННЯ
Іменем України

02 липня 2026 року       м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
позивач – фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2025 року позивач звернувся до Заводського районного суду міста Кам`янського з цим позовом, в якому просив суд:
1) визнати недостовірною та такою, що порушує права ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену громадянкою ОСОБА_2 у поданій 18.09.2025 року до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області скарзі, що має реєстраційний номер Т-1615/ПС-25 від 19.09.2025 про те, що «у ході бесіди із одним із співробітників дізналася, що там є наявна вакансія прибиральника, а з-приводу вказаного питання можна буде поспілкуватися із директором наступного дня. Приїхавши наступного дня, я у приміщенні стоматології познайомилася із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , який представився директором стоматологи та запропонував мені зазначену вакансію (повний робочий день) із заробітною платою у розмірі 20000 грн на місяць. При цьому, я перепитала у нього щодо офіційного працевлаштування, на що він мені відповів. що після проходження тижневого випробувального терміну він мене працевлаштує, заробітна плата буде виплачуватися наприкінці кожного місяця. Працювати я почала з 14.04.2025. Після закінчення тижневого стажування директор повідомив мене про необхідність продовжити роботу ще на два тижні без офіційного працевлаштування. Після закінчення цих двох тижнів, 06.05.2025 я повторно звернулася до ОСОБА_1 з вимогою офіційного працевлаштування, однак він повідомив, що я працюватиму без офіційного оформлення. Я повідомила, що такі умови мене не влаштовують, оскільки ми попередньо домовлялися про офіційне працевлаштування та попросив виплатити заробітну плату за відпрацьовані три тижні. У відповідь ОСОБА_1 вигнав мене з кабінету та наказав більше не з`являтися. Я ще кілька разів приходила, щоб забрати свої зароблені гроші, однак він у грубій формі мені відмовив»;
2) зобов`язати громадянку ОСОБА_2 спростувати поширену відносно ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недостовірну інформацію, яка була викладена у зверненні до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області скарзі, реєстраційний номер Т1615/ПС-25 від 19.09.2025 шляхом підтвердження факту невідповідності дійсності викладених нею у зверненні обставин.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 18 вересня 2025 року о 18:42 год звернулася до Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці з електронною скаргою, на підставі якої наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 723/ПС-ЗК від 23.09.2025 було ініційовано проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 .
Позивач зазначає, що з ОСОБА_2 він не знайомий, ніколи не зустрічався і жодного разу не спілкувався. Поширена нею інформація щодо ФОП ОСОБА_1 є недостовірною і завдає шкоди його немайновим інтересам, порушуючи його гідність, честь та ділову репутацію. 
Недостовірна інформація громадянкою ОСОБА_2 була поширена стосовно ФОП ОСОБА_1 у спосіб повідомлення Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці у Дніпропетровській області про нібито порушені її трудові права внаслідок використання її праці у період з 14.04.2025 по 06.05.2025 без офіційного працевлаштування та невиплати заробітної плати 20000 грн на місяць за відпрацьований час, що не відповідає дійсності та є наклепом шляхом поширення завідомо неправдивих відомостей, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію ФОП ОСОБА_1 і потребують судового захисту, оскільки іншого способу її спростування, ніж у судовому порядку, для ФОП ОСОБА_1 не існує.
ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечувала, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що інформація, яку позивач вважає недостовірною, була поширена саме нею, оскільки у матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена копія зазначеного вище звернення ОСОБА_2 , відсутні докази подання звернення саме відповідачем. Доводи позивача щодо нібито поширення відповідачем недостовірної інформації ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтвердженні належними, допустимими доказами.
Відповідач наголошує, що ніколи не подавала жодних звернень до Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці у Дніпропетровській області стосовно ФОП ОСОБА_1 . У зверненнях до органів державної влади, поданих відповідно до ЗУ «Про звернення громадян», не передбачено обов`язкової процедури достовірної ідентифікації особи заявника. Відповідний орган не здійснює перевірку особи заявника, а розглядає виключно викладені у зверненні обставини.
Ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського від 17 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського від 25 березня 2026 року цивільну справу передано за підсудність до Шевченківського районного суду міста Харкова.
10 квітня 2026 року цивільна справа за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації надійшла до Шевченківського районного суду міста Харкова.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 13 квітня 2026 року справу прийнято до провадження судом у складі головуючої судді Латки І.П., призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 13 травня 2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 11 червня 2026 року та 02 липня 2026 року представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
У судовому засіданні 11 червня 2026 року відповідач ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечувала з підстав викладених у відзиві. Зазначила, що звернень до Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці щодо позивача не надсилала, ніяких відповідей не отримувала.
В судове засідання 02 липня 2026 року відповідач не з`явилася, про судове засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, з клопотання про відкладення розгляду справи не зверталася, у зв`язку з чим суд розглянув справу за відсутністю відповідача.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є фізичною особою-підприємцем, місцезнаходження якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , відповідно до відомостей Єдиного державного демографічного реєстру зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , з 01.08.2016, що підтверджується відповіддю № 2289613 від 29.01.2026.
Відповідно до відповіді № 2278216 від 27.01.2026 з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , з 15.04.2022 до була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_4 , а з 09 квітня 2024 року зареєстрована як ВПО за адресою: АДРЕСА_5 .
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способи захисту особистого немайнового або майнового права та інтересу містяться у ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому, цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Частиною першою статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. 
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідно до ч. 1-2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).
Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Крім того, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Звертаючись до суду з цим позовом, ФОП ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , як на підставу позовних вимог про визнання недостовірною та спростовування інформації посилався на обставини того, що ОСОБА_2 надіслала до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області скаргу, що має реєстраційний номер Т-1615/ПС-25 від 19.09.2025, в якій зазначила інформацію, яку позивач вважає недостовірною, та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а саме: «у ході бесіди із одним із співробітників дізналася, що там є наявна вакансія прибиральника, а з-приводу вказаного питання можна буде поспілкуватися із директором наступного дня. Приїхавши наступного дня, я у приміщенні стоматології познайомилася із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , який представився директором стоматологи та запропонував мені зазначену вакансію (повний робочий день) із заробітною платою у розмірі 20000 грн на місяць. При цьому, я перепитала у нього щодо офіційного працевлаштування, на що він мені відповів. що після проходження тижневого випробувального терміну він мене працевлаштує, заробітна плата буде виплачуватися наприкінці кожного місяця. Працювати я почала з 14.04.2025. Після закінчення тижневого стажування директор повідомив мене про необхідність продовжити роботу ще на два тижні без офіційного працевлаштування. Після закінчення цих двох тижнів, 06.05.2025 я повторно звернулася до ОСОБА_1 з вимогою офіційного працевлаштування, однак він повідомив, що я працюватиму без офіційного оформлення. Я повідомила, що такі умови мене не влаштовують, оскільки ми попередньо домовлялися про офіційне працевлаштування та попросив виплатити заробітну плату за відпрацьовані три тижні. У відповідь ОСОБА_1 вигнав мене з кабінету та наказав більше не з`являтися. Я ще кілька разів приходила, щоб забрати свої зароблені гроші, однак він у грубій формі мені відмовив». Як зазначив позивач, викладені обставини йому стали відомі з наданої Південно-Східним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці ксерокопії звернення ОСОБА_2 .
У позовній заяві позивач зазначено, що у представника позивача перебувають письмові докази, ксерокопія яких додається до позовної заяви.
Проте, всупереч вимогам ст. 43, 81, 177 ЦПК України сторона позивача до позовної заяви та під час розгляду справи не надала суду копії вказаної скарги, тобто не надала доказів, на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, що позбавляє суд можливості відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінити цей доказ на відповідність критеріям належності та допустимості, відображені у ньому відомості – на відповідність критерію достовірності.
В переліку додатків до позовної заяви копія вказаної скарги також відсутня.
Крім того, під час розгляду справи позивач не скористався правом на подання клопотання про витребування належним чином засвідченої копії вказаної скарги у Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області в порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України, у зв`язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України несе ризик настання негативних наслідків від невчинення вказаної процесуальної дії.
За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд зазначає, що позивачем не долучено до матеріалів справи жодного доказу, який стосується предмету доказування з огляду на визначені позивачем предмет та підстави позову. Підстави для витребування доказів судом за власною ініціативою у цій справі відсутні.
З урахуванням викладеного, у зв`язку з недоведеністю позивачем обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд відмовляє ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст. 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 131, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Відмовити у задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 10 липня 2026 року.

Суддя І.П. Латка