ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/19043/25
Провадження № 22-ц/820/1771/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
розглянув в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/19043/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2026 року у складі судді Мазурок О.В. про повернення заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Кабінету Міністрів України, держави російська федерація в особі її Генерального консульства в Женеві, держави Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії в особі її посольства в Україні, держави Сполучені Штати Америки в особі її посольства в Україні, держави Китайська Народна Республіка в особі її посольства в Україні, держави Республіка Франція в особі її посольства в Україні про стягнення моральної шкоди.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
В липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до держави України в особі Кабінету Міністрів України, держави Російська Федерація в особі її Генерального консульства в Женеві, держави Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії в особі її посольства в Україні, держави Сполучені Штати Америки в особі її посольства в Україні, держави Китайська Народна Республіка в особі її посольства в Україні, держави Республіка Франція в особі її посольства в Україні в якому просить суд стягнути з кожного відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі один центільйон гривень завданої йому порушенням права на мир і похідних від нього прав внаслідок бездіяльності (невиконання своїх зобов`язань відповідачами у відповідності до «Меморандум про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї»), а всього разом шість центільйонів гривень.
У червні 2026 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2026 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для розгляду по суті. Апелянт посилається, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки його не було повідомлено про розгляд заяви. Крім того, суддя зобов`язана була надати йому строк для виправлення недоліків заяви та надіслати реквізити для сплати судового збору.
Заслухавши доповідача, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що в липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до держави України в особі Кабінету Міністрів України, держави Російська Федерація в особі її Генерального консульства в Женеві, держави Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії в особі її посольства в Україні, держави Сполучені Штати Америки в особі її посольства в Україні, держави Китайська Народна Республіка в особі її посольства в Україні, держави Республіка Франція в особі її посольства в Україні в якому просить суд стягнути з кожного відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі один центільйон гривень завданої йому порушенням права на мир і похідних від нього прав внаслідок бездіяльності (невиконання своїх зобов`язань відповідачами у відповідності до «Меморандум про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї»), а всього разом шість центільйонів гривень.
У червні 2026 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, майнові та немайнові права відповідачів, яке знаходиться на території планети Земля в межах заявленої суми позову та грошові кошти на єдиних казначейських /та або інших банківських рахунках відповідачів.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2026 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику з підстав того, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ч. 10 ст. 153 ЦПК України..
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржена ухвала вказаним нормам цивільного процесуального права відповідає.
Вважаючи заяву про забезпечення позову такою, що підлягає поверненню заявникові, суд першої інстанції виходив з того, що заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а саме: за подання заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 не сплачено судовий збір.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Нормою ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України: заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розміру.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).
Пунктом 4 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду: заяви у справах окремого провадження; заяви про забезпечення доказів або позову; заяви про перегляд заочного рішення; заяви про скасування рішення третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу); заяви про видачу виконавчого документа на третейського суду (міжнародного комерційного примусове виконання рішення арбітражу); заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду: заяви про роз`яснення судового рішення, які подано; заяви про сприяння третейському суду (міжнародному комерційному арбітражу) в отриманні доказів - фізичного особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином розмір судового збору за подачу заяви про забезпечення позову становив 665,50 грн, однак ОСОБА_1 при подачі заяви доказів сплати судового збору суду не надав та не вказав про підстави в разі їх наявності для вирішення питання щодо звільнення, зменшення або відстрочення сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про судовий збір».
Ухвалюючи рішення про повернення ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції вірно вважав, що ч.6 ст. 151 ЦПК України при подання такої заяви передбачено подання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, з чим повністю погоджується і колегія суддів.
Оскільки матеріали справи не містять таких доказів сплати позивачем судового збору за заяву про забезпечення позову, що є підставою для застосування ст. 153 ЦПК України, вимоги якої стосуються наслідків недодержання заявником вимог ст. 151 ЦПК України, у вигляді повернення заяви позивачеві.
Доводи апелянта, що його не було повідомлено про розгляд заяви та не надано йому строк для виправлення недоліків заяви та надіслати реквізити для сплати судового збору, слід відхилити.
Згідно з ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову в обов`язковому порядку додаються документи, що підтверджують сплату судового збору, крім випадків звільнення від його сплати за законом, а в ч. 10 ст. 153 ЦПК України прямо зазначено, що суд, встановивши, що заяву подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК, повертає її заявнику. 
При цьому, норма ст. 185 ЦПК в даному випадку не підлягає застосуванню, так як правило про залишення заяви без руху, стосується позовних заяв та не застосовується до заяв про забезпечення позову.
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.
Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.
У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.
Таким чином, нормами процесуального закону не передбачено обов`язку суду розглядати заяву про забезпечення позову за обов`язкової участі заявника у судовому засіданні з викликом сторін, такий розгляд заяви про забезпечення позову в судовому засіданні здійснюється лише у виняткових випадках, якщо суд вважає це за потрібне. 
Отже доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є безпідставними.
Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16 липня 2026 року.

Суддя         А.М. Костенко
Л.М. Грох
Т.О. Янчук