П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/6338/26

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,
повний текст судового рішення
складено 09.06.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ) та просив:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. у зв`язку з набутим захворюванням, яке пов`язано з захистом Батьківщини, та перебуванням на стаціонарному лікуванні за період з листопада 2024 року по серпень 2025 року включно;
- зобов`язати ВЧ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі 100000 грн. у зв`язку з набутим захворюванням, яке пов`язано з захистом Батьківщини, та перебуванням на стаціонарному лікуванні за період з листопада 2024 року по серпень 2025 року включно.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 25.05.2024 р. проходить військову службу за контрактом.
Як вбачається із виписного епікризу із медичної картки №27728, наданого КНП "ООКЛ" ООР"", позивач в період з 28.11.2024 р. по 13.12.2024 р. знаходився на стаціонарному лікуванні в КРВ ОКЛ. Клінічний діагноз: 111.0 Гіпертонічна хвороба 1 ст., ступінь 1-2, ризик 2. 14.1 Надшлуночкова (поліморфна, політопна, аберантна) екстрасистолія, пароксизм надшлуночкової тахікардії-10.11.24р., медикаментозна кардіоверсія. НМК 1 ст. 150.0СН 1 ст. NYHA II. 183.9 Варикозна хвороба н/кінцівок. ХВН правої н/кінцівки П ст., лівої н/кінцівки 1 ст. При надходженні до відділення скарги на задишку в спокої і при фіз. навантаженні (підйом на 2 поверх), серцебиття, перебої в серцевій діяльності, напади 1-2 рази на місяць, шум в голові, порушення координації рухів. Хворіє на протязі року, на тлі стресу вперше відчув напади серцебиття. Лікувався за міспостереження, ритм відновлено еналапрілом, встановлений діагноз пароксизм надшлуночкової тахікардії, ГХП ст, синдром WPW, медикаментозна кардіоверсія лікувався у КНП Херсонської ОКЛ ХОР з 10.11.24 р по 11.11.24 р., повторно з 26.11.24 р. по 28.11.24 р., діагноз надшлуночкова тахікардія, парасистолія. З перенесених захворювань: зі слів, у матері синдром WPW Алергічний анамнез не обтяжений. Хвороба Боткіна, туберкульоз, шкір.вен. захворювання заперечує.
Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданої ВЧ НОМЕР_2 від 31.01.2025 р. №854, позивач дійсно в період з 26.07.2024 р. по 10.08.2024 р., з 01.09.2024 р. по 26.11.2024 р., з 14.12.2024 р. по 31.01.2025 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи в м.Херсон та остр.Карантинний в Херсонській області.
Відповідно до виписного епікризу із медичної картки №10297, наданого КНП "ООКЛ" ООР"", позивач в період з 05.05.2025 р. по 23.05.2025 р. знаходився на стаціонарному лікуванні в КРВ ОКЛ. Клінічний діагноз: 147.1 Ідіопатична пароксизмальна АВ тахікардія, пароксизм від 04.05.2025 з порушенням гемодинаміки. ЕІТ 04.05.2025 р. РЧА АВ тахікардії від 20.05.2025. Феномен слабкості синусового вузла, брадизалежна СА блокада 2 ст 1 типу. НМК 1 ст.111.9 Гіпертонічна хвороба ІІ стадія (ГЛШ за ЕХОКС), ступінь 2, ризик 3. 150.0 СН 1 ст. Хронічний калькульозний холецистит. При надходженні скарги на періодичні напади серцебиття, перебої в роботі серця, задуху. Раніш також спостерігались напади серцебиття, лікувалась амбулаторно та стаціонарно. Погіршення стану 04.05.2025 р. раптово, госпіталізований до КНП ХОКЛ ХОР з діагнозом: пароксизм надшлуночкової тахікардії, аритмогенний колапс, електрична кардіоверсія від 04.05.2025 р.. За евакуацією переведений до КНП "ООКЛ" ООР для проведення РЧА. Алергічний анамнез не обтяжений. Хворобу Боткіна, туберкульоз, шкір.вен. захворювання заперечує.
За виписним епікризу із медичної картки №17068, наданого КНП "ООКЛ" ООР"", позивач в період з 22.07.2025 р. по 01.08.2025 р. знаходився на стаціонарному лікуванні в КРВ ОКЛ. Клінічний діагноз: 149.5Синдром слабкості синусового вузла, брадизалежна СА блокада 2 ст. 1 типу, міграція водія ритма по передсердіям, надшлуночковая екстрасистолія. НМК І ст. Стан після ідіопатичної пароксизмальної АВ тахікардії, пароксизм від 04.05.2025 3 порушенням гемодинаміки. ЕГТ 04.05.2025., РЧА з приводу АВ тахікардії від 20.05.2025. 111.9 Гіпертонічна хвороба І стадія (ГЛІШ за ЕХОКС), ступінь 2, ризик 3. 150.0 СН 1 ст. Н52.2OU Складний короткозорий астигматизм. Ангіопатія сітківки Хронічний калькульозний холецистит. При надходженні до відділення скарги на ниючі болі в області серця, задишку при фіз, навантаженні, серцебиття, перебої в серцевій діяльності, слабкість, головний біль, шум в голові. Хворіє протягом 2х років на тлі стресу вперше виникли напади серцебиття, перебоїв в роботі серця. Встановлено діагноз пароксизм надшлуночкової тахікардії, ГХ 11 ст, синдром WPW. Проведена медикаментоза кардіоверсія. Лікувався в КНП Херсонській ОКЛ ХОР з 10.11.24 р. по 11.11.2024 р., з 26.11.24 р. по 28.11.2024 р. з 28.11 по 13.12.24р лікувався в КРВ ОКЛ. 04.05.2025 р раптове погіршення стану, був госпіталізований КНП Херсонську ОКЛ ХОР з д-зом пароксизм надшлуночкової тахікардії, аритмогенний колапс, електрична кардіоверсія від 04.05.2025 р. 3 05.05.25р. по 23.05.25р.стац лікування у КРВ ОКЛ, 20.05.25 р. проведено РЧА з приводу АВ тахікардії, виписано з поліпшенням. В зв`язку з погіршенням стану госпіталізований повторно за евакуацією. З перенесених захворювань: варикозна хвороба ніг. ЖКХ Алергічний анамнез не обтяжений. хвороба Боткіна, туберкульоз, шкір.вен. захворювання заперечує
Згідно довідки військово-лікарської комісії від 22.05.2025 р. №2025-0522-1324-1996-3 позивачу 22.05.2025 р. проведено медичний огляд Позаштатною ВЛК КПН "ООКЛ" ООР"", за яким позивача визнано таким, що потребує відпустки у зв`язку із хворобою на 30 календарних днів. Також позивачу встановлено наступний діагноз: 147.1 Стан після радіочастотної катетерної абляції пароксизмальної АВ тахікардії від 20.05.2025. Захворювання, ТАК, пов`язан (-а/е/i) з проходженням військової служби.
За довідкою військово-лікарської комісії від 18.08.2025 р. №2025-0818-1100-1849-7, позивачу 18.08.2025 р. проведено медичний огляд Гарнізонною ВЛК №4 (виїзна) ВМКЦ Південного регіону, за яким ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Також позивачу встановлено наступні діагнози: 147.1; 134.9; 111.9 Хірургічне лікування аритмії: РЧА повільного шляху з приводу реципрокної АВ-тахікардії від 20.05.2025 р.. Набута неревматична вада серця. НМК Іст. Гіпертонічна хвороба Іст. СН І.; Захворювання, ТАК, пов`язан (-а/е/ї) із захистом Батьківщини; 183.9; K81.1 варикозне розширення вен правої нижньої кінцівок СЕАР-С2 з незначним порушенням функцій Хронічний калькульозний холецистит фаза нестійкої ремісії з незначним порушенням функції.; Захворювання, ТАК, пов`язан (-а/e/i) з проходженням військової служби; H52.1; H35.0 Короткозорість в 0,25 Д обох очей при гостроті зору із корекцією 1,0/1,0. Ангіопатія сітківки обох очей.; Захворювання, НІ, не пов`язан (-а/e/i) з проходженням військової служби.
10.10.2025 р. позивач звернувся з письмовим рапортом до командира ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив видати йому заборгованість по грошовому забезпеченню та виплатити додаткову грошову винагороду у зв`язку з встановленим діагнозом, пов`язаним із захистом Батьківщини за період з грудня 2024 року по липень 2025 року включно, у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні у медичних закладах: з 28.11.2024 р. по 13.12.2024 р. (відділення кардіології "ООКЛ ООР"); з 05.05.2025 р. по 23.05.2025 р. (КРВ ОКЛ); з 22.07.2025 р. по 01.08.2025 р. (відділення кардіології "ООКЛ ООР") відповідно до Постанови КМУ №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова №168) у розмірі 100000 грн. та порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 р. №260 (далі Порядок №260).
Листом від 19.11.2025 р. № 1364/597 відповідач повідомив позивача про те, що йому необхідно звернутись з рапортом у встановленому порядку з документальним підтвердженням обставин отримання поранення та проходження лікування, рішення щодо здійснення виплат буде прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно довідки про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 від 18.03.2026 р. № 654-1364 позивачу за період з серпня 2024 року по лютий 2025 року виплачено грошове забезпечення в розмірі 1597443,82 грн., в тому числі з урахуванням додаткової винагороди у розмірі 1106559,15 грн., яка нараховувалась за всі місяці протягом вказаного періоду, окрім вересня 2024 року. 
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. у зв`язку з набутим захворюванням, яке пов`язано з захистом Батьківщини та перебуванням на стаціонарному лікуванні за період з листопада 2024 року по серпень 2025 року включно протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що визначальними юридичними факторами, які обумовлюють обов`язок військової частини щодо виплати збільшеної додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні, є наявність саме поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого саме під час та у зв`язку із захистом Батьківщини. Натомість захворювання, незалежно від ступеня тяжкості чи клінічних проявів, нормами Постанови №168 до цього переліку підстав не віднесено. Суд наголошує, що чинне законодавство чітко розмежовує травматичні (механічні, термічні, хімічні чи акустичні) ураження тканин і органів від внутрішніх патологічних процесів (захворювань). Постанова №168 містить вичерпний перелік правових підстав, який не підлягає розширювальному або аналогічному тлумаченню. 
Суд зазначив, що у даному випадку зафіксована у позивача серцево-судинна декомпенсація у вигляді гіпертонічної хвороби та пароксизмальної тахікардії внаслідок психоемоційного та фізичного виснаження за своєю природою є хворобою. Крім того, судом вказано на те, що згідно з наявними медичними документами зазначена хвороба мала свій фактичний початок та первинні клінічні прояви ще до моменту початку проходження позивачем військової служби. Тому, попри те, що її розвиток пов`язаний із захистом Батьківщини, цей медичний стан за своєю сутністю не тотожний поняттю поранення (контузії, травми або каліцтва). 
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ст.1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Частинами 2-4 статті 9 Закону №2011-ХІІ установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14.03.2022 р. № 133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжено до сьогодні.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24.02.2022 р. №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168, якою передбачено на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди та встановлено загальні умови щодо її виплати.
Так, відповідно до пункту 1 Постанови №168 (у первинній редакції) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Редакція зазначеної Постанови, в тому числі її пункту 1, неодноразово змінювалася.
Так, Постановами КМУ №400 від 01.04.2022 р. - застосовується з 24 лютого 2022 року; із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ №793 від 07.07.2022 р. - застосовується з 24 лютого 2022 року, №43 від 20.01.2023 р. пункт 1 Постанови №168 доповнено, серед іншого, абзацами такого змісту:
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які, зокрема:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії".
Так, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України видав директиви від 07 березня 2022 року №248/1217, від 25 березня 2022 року №248/1298, від 18 квітня 2022 року №248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01 червня 2022 року), а потім окреме доручення від 23 червня 2022 № 912/з/29.
У подальшому, Постановою КМУ від 20 січня 2023 року №43 "Про внесення змін до Постанови №168" внесено зміни до пункту 1, зокрема: слова "військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора", "співробітникам Служби судової охорони", виключено та після слів «перебуваючи безпосередньо в районах" доповнено словами "їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора".
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 р. №44, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 р. за №177/39233 (який застосовується з 01 лютого 2023 року) внесено зміни до Порядку №260, зокрема доповнено цей Порядок новим розділом: "XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану".
Пунктом 10 розділу ХХХІV Порядку №260, визначено у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема:
- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1.1. I. Загальні положення визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 21 визначено порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України
У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення (21.1.)
Відповідно до пункту 21.5. постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:
а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочиннихугруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.
ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.
Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.
Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.
д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.
е) "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу), і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби.
Колегія суддів зазначає, що у період дії воєнного стану додаткова винагорода у розмірі до 100000 грн. на місяць підлягає виплаті військовослужбовцям за час їх перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та що для виплати додаткової винагороди достатньо встановлення факту пов`язаності поранення із захистом Батьківщини і підтвердження перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з таким пораненням. Верховний Суд зазначав, що Постанова №168 не вимагає безперервного перебування на стаціонарному лікуванні безпосередньо з моменту отримання поранення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.03.2026 р. у справі № 600/367/24. 
Близький за змістом висновок викладено у рішенні Верховного Суду від 11.04.2025 р. у зразковій справі №280/8933/24, в якому підтверджено право на виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Позиція позивача/апелянта полягає в тому, що в період проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, стан його здоров`я зазнав істотного та стійкого погіршення. Вказане обумовлено тим, що виконання службових обов`язків здійснювалося в умовах підвищеного фізичного та психологічного навантаження, постійної загрози життю і здоров`ю, перебування в зоні активних бойових дій, що об`єктивно негативно вплинуло на його фізичний стан і призвело до розвитку серцево-судинних патологій. Позивач наголошує, що відповідач помилково диференціює механічні ушкодження та захворювання, оскільки обидва фактори є прямим наслідком надмірних навантажень на лінії зіткнення, що призводять до тимчасової втрати працездатності виключно під час захисту держави. На підтвердження цього позивач посилається на довідку військово-лікарської комісії від 18.08.2025 р. № 2025-0818-1100-1849-7, якою встановлено, що дані захворювання "ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини" що, на його переконання, є достатньою правовою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. за періоди перебування на стаціонарному лікуванні з листопада 2024 року по серпень 2025 року включно відповідно до Постанови №168.
Разом з тим, колегія судді наголошує, що з аналізу п.1 Постанови №168 та п.10 розділу XXXIV Порядку №260 слідує, що законодавець диференціював підстави для збереження та виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. на місяць, під час перебування військовослужбовців у закладах охорони здоров`я. Зокрема, суд констатує, що право на отримання вказаної грошової винагороди під час перебування на стаціонарному лікуванні не є абсолютним і не пов`язується законодавцем із будь-якими медичними станами, які виникають під час або внаслідок проходження військової служби, захисту Батьківщини.
Як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, у спірних правовідносинах визначальними юридичними факторами, які обумовлюють обов`язок військової частини щодо виплати збільшеної додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні, є наявність саме поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого саме під час та у зв`язку із захистом Батьківщини. Натомість захворювання, незалежно від ступеня тяжкості чи клінічних проявів, нормами Постанови №168 до цього переліку підстав не віднесено. 
При цьому, чинне законодавство чітко розмежовує травматичні (механічні, термічні, хімічні чи акустичні) ураження тканин і органів від внутрішніх патологічних процесів (захворювань). Постанова №168 містить вичерпний перелік правових підстав, який не підлягає розширювальному або аналогічному тлумаченню. 
Разом з тим, в даному випадку, зафіксована у позивача серцево-судинна декомпенсація у вигляді гіпертонічної хвороби та пароксизмальної тахікардії внаслідок психоемоційного та фізичного виснаження за своєю природою є хворобою. 
Більш того, згідно з наявними медичними документами зазначена хвороба мала свій фактичний початок та первинні клінічні прояви ще до моменту початку проходження позивачем військової служби. Тому, попри те, що її розвиток пов`язаний із захистом Батьківщини, цей медичний стан за своєю сутністю не тотожний поняттю поранення (контузії, травми або каліцтва).
Водночас, у матеріалах справи відсутня довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою додатка 5 до Положення №402, а факт перебування у спірний період ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні зумовлений терапевтичними захворюваннями серця та судин.
При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на постанову ВЛК від 18.08.2025 року, оскільки зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивачу встановлено саме «захворювання», тобто процес який виникає поступово, має симптоми, динаміку та може бути наслідком різноманітних довго триваючих негативних чинників. 
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що у періоди з 28 листопада 2024 року по 13 грудня 2024 року, з 05 травня 2025 року по 23 травня 2025 року, з 22 липня 2025 рок по 01 серпня 2025 року він знаходився на лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку саме з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, або перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, як того вимагає Постанова №168.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про відсутність у відповідача нормативно зумовленого обов`язку здійснювати нарахування додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. за періоди лікування з листопада 2024 року по серпень 2025 року включно.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач | | А.Г. Федусик
Судді | | Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький