ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2026	Справа № 910/4599/26	

Суддя Погрібна С.В., розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення по справі
за позовною заявою Приватного підприємства "ТРЕЙДСЕРВІС" (26500, Кіровоградська обл., Голованівський р-н, селище Голованівськ, вул. Соборна, буд. 52А, код ЄДРПОУ: 32150452)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО СМАРТ ПАУЕР" (02160, м. Київ, просп. Соборності, буд. 15, каб. 219, код ЄДРПОУ: 42547705)
про зобов`язання вчинити дії
без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання),

УСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом Приватного підприємства "ТРЕЙДСЕРВІС" (далі – позивач / ПрАТ «ТРЕЙДСЕРВІС») до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО СМАРТ ПАУЕР" (далі – відповідач / ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР») про зобов`язання останнього поставити позивачу паливні матеріали загальною вартістю 348 948,50 грн, у тому числі: паливо дизельне марки ДП-Л-Євро5-ВО у кількості 2 180 л на суму 88 998,50 грн; паливо дизельне марки ДП-З-Євро5-ВО у кількості 6 000 л на суму 259 950,00 грн, шляхом заправки транспортних засобів Приватного підприємства "ТРЕЙДСЕРВІС" на автозаправних станціях, що працюють під ТМ "БРСМ Нафта.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2026 позовні вимоги задоволені; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО СМАРТ ПАУЕР" поставити Приватному підприємству "ТРЕЙДСЕРВІС" паливні матеріали загальною вартістю 348 948,50 грн, у тому числі: паливо дизельне марки ДП-Л-Євро5-ВО у кількості 2 180 л на суму 88 998,50 грн; паливо дизельне марки ДП-З-Євро5-ВО у кількості 6 000 л на суму 259 950,00 грн, шляхом заправки транспортних засобів Приватного підприємства "ТРЕЙДСЕРВІС" на автозаправних станціях, що працюють під ТМ "БРСМ Нафта" та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО СМАРТ ПАУЕР" на користь Приватного підприємства "ТРЕЙДСЕРВІС" судовий збір у розмірі 4 187,38 грн.
29.06.2026, через систему "Електронний суд", від представника Приватного підприємства "ТРЕЙДСЕРВІС" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 30.06.2026 прийнято до розгляду заяву Приватного підприємства "ТРЕЙДСЕРВІС" про ухвалення додаткового рішення, розгляд якої призначено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
30.06.2026 від відповідача до суду надійшли заперечення щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі (вх. № 07-11/53125/26), в яких останній просив зменшити розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу до 0 грн.
Зазначені заперечення обґрунтовані тим, що зазначена справа є малозначною; підготовка позовної заяви та відповіді на відзив не потребувала значних витрат часу, великого обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката. 
Участь представника позивача у судовому засіданні 23.06.2026 фактично обмежувалась наданням усних пояснень по вже викладеній у процесуальних документах правовій позиції, що не може обґрунтовувати заявлений значний розмір витрат на професійну правничу допомогу (40 000,00 грн).
Також відповідач зазначив, що представник позивача не довів вартість однієї години наданих послуг в розмірі 5 000,00 грн.
При прийнятті додаткового рішення судом враховано наступне.
Згідно статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У позові позивачем було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.
У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить стягнути з відповідача понесенні ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.
На підтвердження вищезазначених витрат, позивачем, у встановлений ст. 129 ГПК України строк, подано, зокрема: ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АА № 1692715 від 20.04.2026; Договір про надання правової допомоги від 17.04.2026; Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги від 17.04.2026; Акт приймання – передачі наданих послуг від 24.06.2026 до Договору про надання правової допомоги від 17.04.2026 
Судом встановлено, що 17.04.2026 між Приватним підприємством «ТРЕЙДСЕРВІС» та Адвокатом Бумбою Орестом Андрійовичем укладено Договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1 якого Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правничу (правову) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до п. 6 Договору про надання правової допомоги від 17.04.2026 вартість послуг Адвоката та інші умови цього договору, що є конфіденційними, визначені та погоджені Сторонами у додатку (додатках) до цього Договору.
17.04.2026 між Приватним підприємством «ТРЕЙДСЕРВІС» та Адвокатом Бумбою Орестом Андрійовичем підписано Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги від 17.04.2026, відповідно до п. 1 якого вартість послуг (правової допомоги), пов`язаних із супроводженням Адвокатом судового спору про зобов`язання ТОВ "ЄВРО СМАРТ ПАУЕР" поставити паливні матеріали загальною вартістю 348 948,50 грн за Договором купівлі-продажу бланків-дозволів та паливних карток для отоварення ПММ №0000088202403291, шляхом заправки транспортних засобів Приватного підприємства "ТРЕЙДСЕРВІС" на автозаправних станціях, що працюють під ТМ "БРСМ Нафта", визначається шляхом множення кількості годин, витрачених на Справу адвокатом, на погодинну ставку в розмірі 5000,00 грн. Вартість участі Адвоката в одному судовому засіданні з розгляду Справи незалежно від часу його тривалості становить 5 000,00 грн.
Відповідно до п. 4 Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 17.04.2026 підставою для оплати послуг (правової допомоги) та компенсації витрат Адвоката є підписаний Сторонами двосторонній Акт приймання-передачі наданих послуг.
24.06.2026 між сторонами підписано Акт приймання – передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 17.04.2026, відповідно до змісту якого Сторони підтверджують, що Адвокат надав Клієнту, а Клієнт прийняв узгоджені в Договорі наступні юридичні послуги із супроводження Адвокатом судового спору про зобов`язання ТОВ "ЄВРО СМАРТ ПАУЕР" поставити паливні матеріали загальною вартістю 348 948,50 грн за Договором купівлі-продажу бланків-дозволів та паливних карток для отоварення ПММ №OD00088202403291, шляхом заправки транспортних засобів Приватного підприємства "ТРЕЙДСЕРВІС" на автозаправних станціях, що працюють під ТМ "БРСМ Нафта", що розглядався Господарським судом міста Києва у межах справи №910/4599/26, а саме:
- збір та аналіз доказів, підготовка тексту позовної заяви, формування позовної заяви з додатками для надсилання до суду: обсяги послуги (5 год.), вартість послуги за одиницю 5000,00 грн, сума всього – 25 000,00 грн;
- аналіз відзиву на позовну заяву, підготовка відповіді на відзив: обсяги послуги (2 год.), вартість послуги за одиницю 5 000,00 грн, сума всього – 10 000,00 грн;
- участь адвоката у судовому засідання від 23.06.2026 з розгляду справи № 910/4599/26: обсяги послуги – 1 судове засідання; вартість послуги за одиницю 5 000,00 грн, сума всього – 5 000,00 грн.
Відповідно до п.п. 2, 3 Акту приймання – передачі наданих послуг від 24.06.2026 до Договору про надання правової допомоги від 17.04.2026 Клієнт підтверджує, що послуги були надані вчасно, в повному обсязі та належної якості. Сторони не мають претензій одна до одної за наслідками надання та отримання Сторонами юридичних послуг зазначених у п.1 цього Акту.
Загальна вартість послуг, вказаних у п. 1 цього Акту становить 40 000,00 грн.
Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи також належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частинами 1-4 статті 126 ГПК України унормовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
Судом враховано, що Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року,«Гімайдуліна і інші проти України»(пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші.
У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/4515/
Статтею 131-2 Конституції України передбачено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
У постанові КГС ВС від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:
(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п. п. 130-131 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Схожа правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
У пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 Європейським судом з прав людини також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Підсумовуючи вищенаведене, суд відзначає, що у розгляді питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).
Як вже було зазначено судом, відповідно до Акту приймання – передачі наданих послуг від 24.06.2026 до Договору про надання правової допомоги від 17.04.2026 Адвокат надав Клієнту, а Клієнт прийняв узгоджені в Договорі наступні юридичні послуги:
- збір та аналіз доказів, підготовка тексту позовної заяви, формування позовної заяви з додатками для надсилання до суду: обсяги послуги (5 год.), вартість послуги за одиницю 5000,00 грн, сума всього – 25 000,00 грн;
- аналіз відзиву на позовну заяву, підготовка відповіді на відзив: обсяги послуги (2 год.), вартість послуги за одиницю 5 000,00 грн, сума всього – 10 000,00 грн;
- участь адвоката у судовому засідання від 23.06.2026 з розгляду справи № 910/4599/26: обсяги послуги – 1 судове засідання; вартість послуги за одиницю 5 000,00 грн, сума всього – 5 000,00 грн.
Вивчивши докази, надані позивачем на підтвердження понесених судових витрат на оплату гонорару адвоката, суд дійшов висновку про часткове стягнення витрат на правову допомогу з відповідача на користь позивача.
Суд дійшов такого висновку, виходячи з того, що зазначені витрати не в повній мірі відповідають критерію розумності їхнього розміру, не є співмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягом, необхідністю надання таких послуг.
Суд звертає увагу, що включення до складу наданих адвокатом послуг, таких як збір та аналіз доказів, формування позовної заяви з додатками для надсилання до суду не можуть бути виділені в окремий вид послуг, оскільки вони охоплюються послугою складання та подання позовної заяви.
Те саме стосується й наданих адвокатом послуг з аналізу відзиву на позовну заяву, оскільки зазначене охоплюється послугою складання відповіді на відзив.
Крім того, суд звертає увагу, що формування позовної заяви з додатками для надсилання до суду не є видом правничої допомоги, з урахуванням приписів Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому зазначена послуга не підлягає відшкодуванню. 
Також суд погоджується з доводами відповідача щодо завищеного розміру, наданих позивачу послуг, з огляду на наступне.
Представник позивача зазначає, що на формування тексту позовної заяви він витратив 5 годин, а тому загальна вартість наданої послуги становить 25 000,00 грн.
Однак, суд звертає увагу, що позовна заява викладена на 7 аркушах: на перших 3 аркушах – викладені фактичні обставини справи, більшість з яких це копіювання пунктів, укладеного між сторонами, Договору; наступні 2 аркуша - нормативно – правове обґрунтування позовних вимог; решта аркушів – відомості зазначені на виконання ст. 162 ГПК України, прохальна частина позовної заяви та перелік додатків/доказів, які долучені до позовної зави. 
Отже, суд критично ставиться до часу, витраченого адвокатом Бумбою О.А., на формування позовної заяви (5 год.), а також вартості наданих адвокатом Бумбою О.А. ПП «Трейдсервіс» послуг щодо формування позовної заяви, та приходить до висновку, що такий розмір підлягає зменшенню до 15 000,00 грн.
В свою чергу, суд не погоджується з іншими доводами відповідача щодо необґрунтованості та не співмірності наданих позивачу послуг, з огляду на їх беззмістовність.
Доводи наведені відповідачем у запереченнях до заяви позивача про ухвалення додаткового рішення не можуть бути підставою для позбавлення позивача права отримати відшкодування понесених ним витрат на оплату правничої допомоги, що прямо передбачено приписами ГПК України.
На підставі вищевикладеного, оцінивши доводи заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та надані відповідні докази, виходячи з вищенаведених критеріїв, їх оцінки, суд з урахуванням заперечень відповідача, а також критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, та є співрозмірним із виконаною адвокатами роботою в суді, вважає за можливе частково задовольнити заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. 
Керуючись статтями 123, 129, 238, 241, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивача адвоката Бумби Ореста Андрійовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі № 910/4599/26 задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО СМАРТ ПАУЕР" (02160, м. Київ, просп. Соборності, буд. 15, каб. 219, код ЄДРПОУ: 42547705) на користь Приватного підприємства "ТРЕЙДСЕРВІС" (26500, Кіровоградська обл., Голованівський р-н, селище Голованівськ, вул. Соборна, буд. 52А, код ЄДРПОУ: 32150452) витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.
3. Відмовити у задоволенні решти вимог заяви.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення може бути оскаржене, відповідно до частини 5 статті 244 ГПК України. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення складено та підписано 13.07.2026.

Суддя Світлана ПОГРІБНА