ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
07.07.2026	Справа № 910/2773/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Шадури М.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи
за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-ССДТ-Агро» 
ОСОБА_1 
ОСОБА_2 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-СДТС-Агро» 
про стягнення 1 500 000,00 грн.

за участю представників:
від позивача: Плескачова Т.В.
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: не з`явився;
від відповідача-3: не з`явився;
від відповідача-4: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-ССДТ-Агро», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-СДТС-Агро» про стягнення 1 500 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-ССДТ-Агро» своїх грошових зобов`язань за договором кредитної лінії від 07.05.2021 № 1091, який забезпечено договорами поруки від 07.05.2021 за № № 1, 2 та 3, укладеними позивачем та відповідачами 2, 3 та 4 відповідно.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2026 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк та спосіб усунення недоліків.
До Господарського суду міста Києва 23.03.2026 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
З метою перевірки відомостей щодо адреси реєстрації відповідачів 2 та 3, судом було здійснено запит до Віддаленого робочого місця Центру надання адміністративних послуг м. Мелітополя у місті Запоріжжя (ВРМ ЦНАП м. Мелітополя).
До Господарського суду міста Києва 09.04.2026 від Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області надійшов лист, яким повідомлено зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2026 відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; визначено сторонам строки для подачі своїх заяв по суті спору. 
Відповідачу-1 ухвалу про відкриття провадження у даній справі направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 82, 83,101-104, 104 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що відповідач-1 повідомлений про судовий розгляд спору належним чином. Крім того, відповідач-1 мав можливість ознайомитись з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Відповідно до повідомлення про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи відповідачем-4 ухвалу про відкриття провадження у справі отримано 14.04.2026 о 18:22.
Частиною одинадцятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.
Відповідно до частини 6 вказаної статті, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Таким чином, 15.04.2026 ухвала про відкриття провадження у даній справі належним чином вручена відповідачу-4.
Враховуючи, що місце проживання відповідачів 2 та 3 ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) зареєстроване на тимчасово окупованій території і будь-яка інша інформація про місце перебування відповідачів 2 та 3 відсутня, судом оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про розгляд справи шляхом відповідного оголошення.
Відповідач-3 сформував 30.04.2026 у системі «Електронний суд» відзив на позов, яким повністю заперечив позовні вимоги.
Позивач 05.05.2026 сформував у системі «Електронний суд» відповідь на відзив.
Відповідачем-3 сформовано 13.05.2026 у системі «Електронний суд» заяву про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2026 розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.06.2026.
У засіданні 23.06.2026 судом закрито підготовче провадження, судове засідання призначено на 07.07.2026. 
У судове засідання 07.07.2026 представники відповідачів не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. 
Відповідачами 1, 2 та 4 відзиви суду не надано та позовні вимоги не заперечено. Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем та відповідачем-1 (Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ-АГРО 2016", у подальшому змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ССДТ-АГРО") 07.05.2021 укладено договір кредитної лінії № 1091 (далі - кредитний договір).
Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору позивач зобов`язався надати на умовах договору, а відповідач-1 - отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені договором строки кредит у розмірі, визначеному в статті 3 договору та забезпечувати своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів в порядку та на умовах, визначених договором.
Згідно з умовами пунктів 3.1, 3.2 та 3.8 кредитного договору сума та валюта максимального ліміту кредитування складає 3 000 000,00 грн. Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 06.05.2024. Цільовим призначенням кредиту є поповнення оборотного капіталу.
Відповідно до пункту 3.5.1 кредитного договору за користування кредитом відповідач-1 зобов`язаний забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за процентною ставкою (далі - базова процентна ставка), яка є змінюваною, розмір якої розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за договором із застосуванням такої формули, наведеної у договорі. 
На момент укладення договору, з урахуванням визначеного на таку дату індексу UIRD (Зm) та із застосуванням формули передбаченої у підпункті 3.5.1 договору, розмір базової процентної ставки становить 13,92% процентів річних, який підлягає застосуванню для визначення зобов`язання позичальника зі сплати процентів до моменту перегляду (зміни) розміру такої базової процентної ставки у відповідності до підпункту 3.5.1 договору (пункт 3.5.2 договору).
Сторони дійшли згоди, що максимальна процентна ставка за користування кредитними коштами не може перевищувати 30% річних (підпункт 3.5.3 договору).
У пункті 3.16 кредитного договору визначений порядок сплати процентів.
Відповідно до пункту 8.6 кредитний договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (за бажанням) та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором.
Поряд з цим, позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2 (далі - поручитель-1) 07.05.2021 укладено договір поруки №1 (далі - договір поруки № 1).
Відповідно до пункту 2.1 договору поруки № 1, відповідач-2 безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед позивачем відповідати солідарно з відповідачем-1 за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору.
Відповідач-2 відповідає перед позивачем за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і відповідач-1, в порядку, визначеному кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі повного чи часткового невиконання відповідачем-1 зобов`язання, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитом та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені кредитним договором (пункт 2.2 договору поруки № 1).
Згідно з пунктом 3.2.2 договору поруки № 1 у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) відповідачем-1 зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, позивач набуває права вимоги до відповідача-1 та відповідача-2 щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а відповідач-2 та відповідач-1 з моменту порушення відповідачем-1 зобов`язання відповідають перед позивачем як солідарні боржники.
Пунктом 3.2.3 договору поруки №1 визначено, що позивач має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від боржника (відповідача-1) і поручителя-1 (відповідача-2) спільно, так і від будь-якого з них окремо причому як в повному обсязі так і частково.
Умовами пункту 3.2.4 встановлено, що з метою реалізації права вимоги до відповідача-2 позивач має право, але не зобов`язаний пред`явити (направити) відповідачу-2 вимогу. Не направлення кредитором вимоги не позбавляє кредитора права вимагати у відповідача-2 виконання зобов`язання відповідно до умов договору поруки № 1 та законодавства.
Пунктом 3.2.7 договору поруки № 1 узгоджено, що у випадку направлення позивачем відповідачу-2 вимоги, відповідач-2 зобов`язується здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 календарних днів з дати направлення вимоги позивачем та в обсязі, зазначеному у вимозі.
Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається позивачу відділенням поштового зв`язку про вручення, або дата, зазначена відповідачем-2 (представником відповідача-2) на другому примірнику вказаної вище вимоги, при особистому отриманні першого примірника відповідачем-2 (представником відповідача-2) від позивача.
У випадку, якщо позивач скористався своїм правом, визначеним пунктом 3.2.4 договору поруки №1, та направив відповідачу-2 вимогу, вимога позивача є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання відповідачем-2 зобов`язання в розмірі, визначеному позивачем у вимозі. Єдиною підставою для визначення позивачем у вимозі розміру зобов`язання, що підлягають виконанню відповідачем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою позивача для визначення грошових зобов`язань відповідача-1 перед позивачем за кредитним договором (пункт 3.2.8 договору поруки № 1).
Пунктом 4.2.7 договору поруки № 1 узгоджено, що відповідач-2 зобов`язаний здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 календарних днів з дати направлення позивачем вимоги в обсязі, зазначеному у вимозі.
Відповідно до пункту 10.1 договір поруки № 1 вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 10 років з моменту його підписання сторонами.
До всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням договору поруки № 1 (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань відповідача-2 - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, відшкодування позивачу всіх сум грошових коштів, сплачених позивачем за рахунок власних коштів за кредитом, комісійних винагород, штрафів, пені тощо) відповідно до умов кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 років.
Згідно з пунктом 10.3.1 договору поруки № 1, дія поруки за договором для цілей застосовування та в розумінні частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України становить 10 років з моменту підписання договору сторонами та його скріплення печатками сторін (за бажанням).
Порука за договором припиняється закінченням строку, вказаного в пункті 10.3.1 договору, або з моменту повного виконання зобов`язання за кредитним договором (пункт 10.3.2 договору поруки № 1).
Також, позивачем та відповідачем-3 (поручитель-2) 07.05.2021 укладено договір поруки №2 (далі - договір поруки № 2).
Відповідно до пункту 2.1 договору поруки № 2, відповідач-3 безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед позивачем відповідати солідарно з відповідачем-1 за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору.
Відповідач-3 відповідає перед позивачем за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і відповідач-1, в порядку, визначеному кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі повного чи часткового невиконання відповідачем-1 зобов`язання, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитом та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою позивача, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені кредитним договором (пункт 2.2 договору поруки № 2).
Згідно з пунктом 3.2.2 договору поруки № 2 у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) відповідачем-1 зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, позивач набуває права вимоги до відповідача-1 та відповідача-3 щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а відповідач-3 та відповідач-1 з моменту порушення відповідачем-1 зобов`язання відповідають перед позивачем як солідарні боржники.
Пунктом 3.2.3 договору поруки № 2 визначено, що позивач має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від відповідача-1 і відповідача-3 спільно, так і від будь-якого з них окремо причому як в повному обсязі так і частково.
З метою реалізації права вимоги до відповідача-3 позивач має право, але не зобов`язаний пред`явити (направити) відповідачу-3 вимогу. Не направлення позивачем вимоги не позбавляє позивача права вимагати у відповідача-3 виконання зобов`язання відповідно до умов договору поруки № 2 та законодавства (пункт 3.2.4 договору поруки № 2).
Пунктом 3.2.7 договору поруки № 2 узгоджено, що у випадку направлення позивачем відповідачу-3 вимоги, відповідач-3 зобов`язується здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 календарних днів з дати направлення вимоги позивачем та в обсязі, зазначеному у вимозі.
Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається позивачу відділенням поштового зв`язку про вручення, або дата, зазначена відповідачем-3 (представником відповідача-3) на другому примірнику вказаної вище вимоги, при особистому отриманні першого примірника відповідачем-3 (представником відповідача-3) від позивача.
У випадку, якщо позивач скористався своїм правом, визначеним пунктом 3.2.4 договору поруки №2, та направив відповідачу-3 вимогу, вимога позивача є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання відповідачем-3 зобов`язання в розмірі, визначеному позивачем у вимозі. Єдиною підставою для визначення позивачем у вимозі розміру зобов`язання, що підлягають виконанню відповідачем-3, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою кредитора для визначення грошових зобов`язань відповідача-1 перед позивачем за кредитним договором (пункт 3.2.8 договору поруки № 2).
Пунктом 4.2.7 договору поруки № 2 узгоджено, що відповідач-3 зобов`язаний здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 календарних днів з дати направлення позивачем вимоги в обсязі, зазначеному у вимозі.
Відповідно до пункту 10.1 договір поруки № 2 вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 10 років з моменту його підписання сторонами.
До всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням договору поруки № 2 (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань відповідача-3 - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, відшкодування позивачу всіх сум грошових коштів, сплачених позивачем за рахунок власних коштів за кредитом, комісійних винагород, штрафів, пені тощо) відповідно до умов кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 років.
Згідно з пунктом 10.3.1 договору поруки № 2 дія поруки за договором для цілей застосовування та в розумінні частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України становить 10 років з моменту підписання договору сторонами та його скріплення печатками сторін (за бажанням).
Порука за договором припиняється закінченням строку, вказаного в пункті 10.3.1 договору, або з моменту повного виконання зобов`язання за кредитним договором (пункт 10.3.2 договору поруки № 2).
Крім того, позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-4, як поручителем-3 (Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Імені 23 Жовтня", у подальшому змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-СДТС-Агро»), 07.05.2021 укладено договір поруки № 3 (далі - договір поруки № 3).
Відповідно до пункту 2.1 договору поруки № 3, відповідач-4 безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед позивачем відповідати солідарно з відповідачем-1 за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору.
Відповідач-4 відповідає перед позивачем за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і відповідач-1, в порядку, визначеному кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі повного чи часткового невиконання відповідачем-1 зобов`язання, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитом та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою позивача, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені кредитним договором (пункт 2.2 договору поруки № 3).
Згідно з пунктом 3.2.2 договору поруки № 3 у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) відповідачем-1 зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, позивач набуває права вимоги до відповідача-1 і відповідача-4 щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а відповідач-4 та відповідач-1 з моменту порушення відповідачем-1 зобов`язання відповідають перед позивачем як солідарні боржники.
Пунктом 3.2.3 договору поруки № 3 визначено, що позивач має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від відповідача-1 і відповідаа-4 спільно, так і від будь-якого з них окремо причому як в повному обсязі так і частково.
Відповідно до пункту 3.2.4 договору поруки № 3, з метою реалізації права вимоги до відповідача-4 позивач має право, але не зобов`язаний пред`явити (направити) відповідачу-4 вимогу. Не направлення позивачем вимоги не позбавляє позивача права вимагати у відповідача-4 виконання зобов`язання відповідно до умов договору поруки № 3 та законодавства.
Пунктом 3.2.7 договору поруки № 3 узгоджено, що у випадку направлення позивачем відповідачу-4 вимоги, відповідач-4 зобов`язується здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 календарних днів з дати направлення вимоги позивачем та в обсязі, зазначеному у вимозі.
Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається позивачу відділенням поштового зв`язку про вручення, або дата, зазначена відповідачем-4 (представником відповідача-4) на другому примірнику вказаної вище вимоги, при особистому отриманні першого примірника відповідачем-4 (представником відповідача-4) від позивача.
У випадку, якщо позивач скористався своїм правом, визначеним пунктом 3.2.4 договору поруки №3, та направив відповідачу-4 вимогу, вимога позивача є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання відповідачем-4 зобов`язання в розмірі, визначеному позивачем у вимозі. Єдиною підставою для визначення позивачем у вимозі розміру зобов`язання, що підлягають виконанню відповідачем-4, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою позивача для визначення грошових зобов`язань відповідача-1 перед позивачем за кредитним договором (пункт 3.2.8 договору поруки № 3).
Пунктом 4.2.7 договору поруки № 3 узгоджено, що відповідач-4 зобов`язаний здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 календарних днів з дати направлення позивачем вимоги в обсязі, зазначеному у вимозі.
Відповідно до пункту 10.1 договір поруки № 3 вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 10 років з моменту його підписання сторонами.
До всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням договору поруки № 3 (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань відповідача-4 - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, відшкодування позивачу всіх сум грошових коштів, сплачених позивачем за рахунок власних коштів за кредитом, комісійних винагород, штрафів, пені тощо) відповідно до умов кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 років.
Згідно з пунктом 10.3.1 договору поруки № 3 дія поруки за договором для цілей застосовування та в розумінні частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України становить 10 років з моменту підписання договору сторонами та його скріплення печатками сторін (за бажанням).
Порука за договором припиняється закінченням строку, вказаного в пункті 10.3.1 договору, або з моменту повного виконання зобов`язання за кредитним договором (пункт 10.3.2 договору поруки № 3).
Окрім наведеного, відповідно до Порядку надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 №1151 (Порядок №1151) в Україні запроваджено державну підтримку суб`єктів мікропідприємництва, малого та середнього підприємництва у формі державних гарантій на портфельній основі.
Для забезпечення співпраці сторін, пов`язаної з наданням державної підтримки суб`єктам мікропідприємництва, малого та середнього підприємництва Міністром фінансів Марченко С.М., який діє від імені держави за дорученням Кабінету Міністрів України на підставі Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №375 (гарант), з однієї сторони, та Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (бенефіціар), в особі Голови правління Наумова С.В., який діє на підставі статуту, з другої сторони було укладено договір про надання державної гарантії на портфельній основі №13010-05/271 від 31.12.2020, за умовами пункту 2.1 якого гарант на умовах договору та в межах ліміту гарантії надає на користь бенефіціара безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання позичальниками частини своїх грошових зобов`язань перед бенефіціаром за кредитними договорами, включеними до портфеля.
Сума сплати за гарантією - сума, що визначається за формулою, наведеною у пункті 1.1 договору №13010-05/271.
Згідно з пунктами 2.3 та 2.5 договору № 13010-05/271 гарантія вважається наданою на користь бенефіціара з дати укладання цього договору. Ставка індивідуальної гарантії визначається на власний розсуд бенефіціара для кожного окремого кредиту та не може перевищувати 70% за кожним окремим кредитом.
Згідно з пунктами 2.5-2.8 договору № 13010-05/271 ставка індивідуальної гарантії визначається на розсуд бенефіціаром для кожного окремого кредиту та не може перевищувати 70 відсотків за кожним окремим кредитом. Ставка гарантії на портфельній основі в будь-який момент не може перевищувати 50 відсотків.
У разі настання гарантійного випадку гарант зобов`язаний сплатити на користь бенефіціара суму сплати за гарантією згідно з вимогами розділу "Сплата коштів за гарантією" договору.
Незважаючи на будь-які інші положення договору, загальна сума всіх сум сплати за гарантією, що підлягає сплаті гарантом протягом строку дії договору, не може перевищувати ліміту гарантії (пункт 2.8 договору № 13010-05/271).
Відповідно до пункту 2.9 договору № 13010-05/271 дія гарантії припиняється у разі: 1) відмови бенефіціара від своїх прав за гарантією шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією; 2) в інших випадках, встановлених договором або законодавством.
Положеннями пункту 3.1 договору № 13010-05/271 передбачено, що з метою включення кредитів до портфеля бенефіціар формує реєстр, до якого включаються всі кредити, які бенефіціар визначив як такі, що включені до портфеля (в тому числі ті, що вже включені до портфеля).
Включення кредитів до реєстру свідчить про те, що зобов`язання за такими кредитами є такими, що частково забезпечені гарантією з дати першого включення таких кредитів до реєстру (пункт 3.3 договору № 13010-05/271).
Згідно з пунктами 13.13 та 13.14 договір № 13010-05/271 вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності). Діє договір до повного викоання сторонами своїх зобов`язань за ним.
З метою виконання договору № 13010-05/271 позивачем та відповідачем-1 укладено додатковий договір від 07.05.2021 № 1 до договору кредитної лінії від 07.05.2021 № 1091 (далі - додатковий договір).
У пункті 1.1 додаткового договору сторонами визначено терміни та скорочення, які використовуються у додатковому договорі у такому значенні:
- агент - AT "Укрсімбанк", в якому Гарант відповідно до Порядку доручив надавати послуги, пов`язані з наданням державної підтримки суб`єктам мікропідприємництва, малого та середнього підприємництва у вигляді державних гарантій на портфельній основі;
- гарант - Кабінет Міністрів України, що діє від імені держави;
- гарантія - безвідкличне та безумовне забезпечення виконання позичальником частини зобов`язань за Кредитним договором, надане гарантом за участі агента на користь банку у формі гарантії відповідно до умов порядку, в якості часткового покриття кредитного ризику банку за кредитною операцією з позичальником, яка забезпечує повернення позичальником банку кредиту за умови відповідності позичальника та кредиту критеріям прийнятності, що визначені Порядком на момент першого включення кредиту до портфелю.
Додатковий договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за бажанням) та діє до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, а також зобов`язань визначених в додатковому договорі ( пункт 3.3 додаткового договору).
Таким чином, судом встановлено, що кредит, наданий відповідачу-1 за договором кредитної лінії № 1091 був включений позивачем до портфелю кредитів, зобов`язання за якими частково забезпечені гарантією.
Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідачем-1, 26.02.2021 було подано позивачу заяви на отримання кредиту та на отримання забезпечення кредитної операції державною гарантією на портфельній основі у розмірі 3 000 000,00 грн.
Позивач виконав вимоги кредитного договору та надав відповідачу-1 кредит в повному обсязі, що підтверджується виписками з рахунку позичальника за період часу з 07.05.2021 по 13.01.2026, долученими до матеріалів справи.
Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частини 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
При цьому, позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і звернення до суду.
У зв`язку з наявною заборгованістю за кредитним договором, позивач листом про відкликання кредиту від 26.09.2023 № 10003-23/61268/2023 вимагав від відповідача-1 протягом 25 банківських днів з дати направлення цієї вимоги, сплатити заборгованість у розмірі 3 741 220,78 грн. (докази направлення на електронну адресу відповідачу-1 долучено до матеріалів справи).
Відповідачем-1 вимога була залишена без виконання, грошові кошти не повернуто. 
Пунктами 1.1 та 2.7 договору № 13010-05/271 встановлено, що у разі настання гарантійного випадку (принципал не здійснив планового платежу за основним боргом згідно з графіком платежів за будь-яким кредитом, включеним до портфеля, і такий платіж залишається несплаченим протягом 90 календарних днів поспіль) гарант зобов`язаний сплатити на користь бенефіціара суму сплати за гарантією згідно з вимогами розділу V договору.
У пункті 5.1 договору № 13010-05/271 визначено, що у разі настання гарантійного випадку бенефіціар направляє гаранту вимогу, а агенту - копію вимоги разом з інформацією щодо сум, що належать до сплати гарантом, та підтверджувальними документами (лист із зазначенням переліку кредитів, за якими виникла прострочена заборгованість), не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виник гарантійний випадок.
Позивач, у зв`язку із настанням гарантійного випадку, на підставі пункту 5.1 договору № 13010-05/271 направив гаранту (з копією агенту) вимогу від 06.12.2023 № 77 про сплату за гарантією за договором про надання гарантії на портфельній основі № 13010-05/271 від 31.12.2020.
Гарант 03.01.2024 перерахував позивачу гарантійну суму у розмірі 1 500 000,00 грн. для відшкодування за кредитною операцією, яку позивач спрямував у рахунок часткового погашення заборгованості за основним боргом (банківська виписка долучена до позовної заяви)
Положеннями пункту 6.1 договору № 13010-05/271 встановлено, що у разі здійснення гарантом виплати суми сплати за гарантією за будь-яким проблемним кредитом бенефіціар зобов`язується відобразити в обліку виникнення заборгованості принципала перед бюджетом на суму здійсненої гарантом виплати суми сплати за гарантією та застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за таким проблемним кредитом. Таке звернення стягнення повинно бути здійснено бенефіціаром у найкоротші строки. 
Відповідно до пункту 6.2 договору № 13010-05/271 з метою реалізації зворотної вимоги (регресу) гаранта до принципала та на виконання статті 61 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» та вимог, передбачених пунктами 6.1 та 6.3 договору, бенефіціар, виступаючи на підставі Порядку №1151 та договору, зобов`язується:
1) застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом з метою погашення простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника із сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 6.8 договору, за таким проблемним кредитом;
2) здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу (крім права підпису заяви про повну або часткову відмову від заяви про порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, підпису заяви про відмову від заяви з грошовими вимогами до боржника; підпису заяви про повне або часткове визнання позову, про повну або часткову відмову від позову, про зменшення розміру позовних вимог), в судах, а також органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, з приватними виконавцями, арбітражними керуючими, адвокатами.
Кошти, отримані внаслідок застосування інструментів врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом, перераховуються на рахунок гаранта в сумі, пропорційній ставці індивідуальної гарантії за таким проблемним кредитом (але не більше загальної суми всіх сум сплати за гарантією, яка сплачена за таким проблемним кредитом, та пені, нарахованої відповідно до пункту 45 цього договору), та зараховуються гарантом насамперед у рахунок погашення простроченої заборгованості перед бюджетом, у зв`язку з чим бенефіціар робить відповідний бухгалтерський запис та зменшує заборгованість позичальника перед державним бюджетом (пункт 6.3 договору № 13010-05/271).
Згідно з пунктом 6.6 договору № 13010-05/271 робота із стягнення з позичальника простроченої заборгованості перед державою проводиться бенефіціаром (позивачем) на підставі Порядку №1151, статті 61 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» та цього договору відповідно до внутрішніх правил та процедур бенефіціара та законодавства щодо організації процесу управління проблемними активами в банках України до того моменту, поки бенефіціар не прийме обґрунтоване рішення про те, що подальше проведення такої роботи є економічно недоцільним. Таке рішення бенефіціара повинно бути перевірене агентом та погоджене з гарантом протягом 30 банківських днів з дати отримання гарантом (з копією агенту) відповідного клопотання (строк погодження гарантом такого рішення може бути продовжений на обґрунтовану вимогу гаранта або агента).
Витрати, пов`язані із стягненням простроченої заборгованості перед бюджетом, зокрема судовий збір, послуги нотаріуса, суб`єкта оціночної діяльності, інші витрати на проведення незалежної оцінки предмета забезпечення, здійснюються за рахунок принципала або за рахунок бенефіціара з подальшим їх стягненням з принципала. Такі витрати, що здійснені бенефіціаром, стягуються на їх відшкодування бенефіціаром насамперед під час отримання коштів під час застосування інструментів врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом до пропорційного розподілу цих коштів між бенефіціаром та гарантом відповідно до пункту 6.3 договору (пункт 6.7 договору № 13010-05/271).
Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача-1 про стягнення заборгованості, яка виникла перед державою за договором кредитної лінії № 1091 та договором № 13010-05/271.
Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Згідно з статтею 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина 1 статті 554 Цивільного кодексу України).
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 2 статті 554 Цивільного кодексу України).
Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 3 статті 554 Цивільного кодексу України).
У відповідності до частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.
Враховуючи невиконання відповідачем-1 кредитних зобов`язань, а також, з огляду на умови договорів поруки та беручи до уваги пункти 6.1, 6.3, 6.6 договору № 13010-05/271, у позивача є право вимоги погашення заборгованості за договором кредитної лінії № 1091 та договором № 13010-05/271 до поручителів, а у поручителів - солідарний з позичальником обов`язок повернути суму заборгованості за договором кредитної лінії у повному обсязі.
Позивачем 08.07.2024 було направлено відповідачам повідомлення про необхідність погашення простроченої заборгованості з пропозицією про добровільне врегулювання, яким запропоновано провести реструктуризацію. 
Відповідачами вимогу не виконано, заборгованість не погашено. Протилежного суду не доведено.
Позивач листами від 09.01.2026 повідомив відповідачів про перехід до держави прав кредитора та вимагав виконання зобов`язання, забезпеченого порукою (листи та докази направлення наявні у матеріалах справи).
Відповідачі 1, 2 та 4 відзивів на позовну заяву не подали, позовні вимоги не спростували, контррозрахунок заявлених позовних вимог не надали.
При цьому, судом досліджені твердження відповідача-3 про звільнення його від відповідальності з огляду: на форс-мажорні обставини з посиланням на лист Торгово-промислової палата України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, яким засвідчено форс-мажорні обставини у зв`язку із збройною агресією Російської Федераці; перебування на тимчасово окупованій території, що на думку відповідача-3 фізично унеможливлює вільне волевиявлення, доступ до банківських установ, комунікацію та виконання фінансових зобов`язань; відсутність належного пред`явлення вимоги, так як відповідач-3 не отримав жодної вимоги, адресованої особисто йому; відсутність згоди другого з подружжя на укладення договору поруки; та відсутність вини відповідача-3, оскільки він зареєстрований та фактично перебуває на тимчасово окупованій території України, де відсутній доступ до банківської системи України, не функціонують національні платіжні системи, то спосіб виконання зобов`язання, прямо передбачений договором поруки № 2 від 07.05.2021, є об`єктивно неможливим для відповідача-3.
Проте, наведені заперечення судом відхиляються, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України особа яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до частини 2 статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).
Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.
Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.
Згідно з частиною 1 статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.
Отже, тільки відповідний сертифікат торгово-промислової палати є документом, який підтверджує виникнення форс-мажорних обставин та строк їх дії.
Судом враховано, що Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 фактично не свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між введенням військового стану, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, та неможливістю виконання відповідачем-3 своїх зобов`язань за договором.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження повідомлення відповідачем-3 позивача про настання обставин, які перешкоджають виконанню договору.
З огляду на наведене, відповідачем-3 не доведено суду належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України існування форс-мажорних обставин, які б були підставою для звільнення відповідача 1 та 3 від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором.
Також, судом відхиляються доводи відповідача-3 про не отримання від позивача вимоги про погашення заборгованості, адресованої особисто йому, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 3.2.1 договору поруки № 2, відповідач-3 зобов`язується самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання боржником зобов`язання перед позивачем та у разі виникнення зобов`язання відповідача-3 відповідно до договору виконати зобов`язання.
Пунктом 3.2.4 договору поруки №2 визначено, що з метою реалізації права вимоги до відповідача-3 позивач має право, але не зобов`язаний пред`являти (направляти) відповідачу-3 вимогу. Ненаправлення кредитором вимоги не позбавляє позивача права вимагати у відповідача-3 виконання зобов`язання відповідно до умов договору та законодавства.
Крім того, суд звертає увагу, що у пункті 11.3 договору поруки №2 визначено, що сторони зобов`язані своєчасно письмово інформувати одна одну про будь-які зміни, що сталися в їх поштових та інших реквізитах.
Таким чином, повідомлення відповідача-3 про вимогу здійснити погашення заборгованості є правом позивача, а не обов`язком.
Також, судом відхиляються твердження відповідача-3 про відсутність згоди другого з подружжя на укладення договору поруки №2 від 07.05.2021, оскільки позивачем долучено до матеріалів справи заяву ОСОБА_3 , якою надано відповідну згоду.
Судом встановлено, що відповідачем-3 до заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадженні долучено довідку Відділу громадського порядку Центру обслуговування громадян Залькамп, в якій зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрований в реєстрі проживання, за адресою: 30163 Ганновер Нордернейр Вег, 4 ІІ.OG.li. з 23.09.2022.
Таким чином, заперечення відповідача спростовані наявними матеріалами справи.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статей 74 та 75 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності(частини 1-2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи наведене у сукупності, позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми боргу за кредитним договором є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 1 500 000,00 грн.
З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Всі інші твердження та заперечення сторін судом досліджені, проте останні не змінюють висновки суду, наведені вище.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів.
Керуючись статтями 74, 76-79, 86, 123, 129, 232-233, 237- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -
ВИРІШИВ:
1.Позов задовольнити повністю.
2.Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-ССДТ-Агро» (01133, місто Київ бульвар Лесі Українки будинок 1; ідентифікаційний номер 40492581), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-СДТС-Агро» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 11; ідентифікаційний номер 42370416) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12-Г; ідентифікаційний номер 00032129) в особі філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (69063, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 48; ідентифікаційний номер 02760363) прострочену заборгованість перед державою за договором кредитної лінії № 1091 від 07.05.2021, укладеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-ССДТ-Агро» та Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та залученим під державну гарантію на портфельній основі, у розмірі 1 500 000,00 грн.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-ССДТ-Агро» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 11; ідентифікаційний номер 40492581) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12-Г; ідентифікаційний номер 00032129) в особі філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (69063, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 48; ідентифікаційний номер 02760363) 5 625,00 грн. судового збору.
4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12-Г; ідентифікаційний номер 00032129) в особі філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (69063, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 48; ідентифікаційний номер 02760363) 5 625,00 грн. судового збору.
5. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12-Г; ідентифікаційний номер 00032129) в особі філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (69063, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 48; ідентифікаційний номер 02760363) 5 625,00 грн. судового збору.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-СДТС-Агро» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 11; ідентифікаційний номер 42370416) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12-Г; ідентифікаційний номер 00032129) в особі філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (69063, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 48; ідентифікаційний номер 02760363) 5 625,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.07.2026.

Суддя   Т.Ю. Кирилюк