УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №276/2344/25 Головуючий у 1-й інст. БОБЕР Д. О. 
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О. С.
суддів Талько О. Б., Шалоти К. В. 
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №276/2344/25 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» 
на заочне рішення Хорошівського районного суду Житомирської області від 19 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Бобра Д. О., 
установив:
У грудні 2025 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість за договором №002/6356922-СК від 07.05.2019, в розмірі 50 507,87 грн та судові витрати.
В обґрунтування позову зазначало, що 07 травня 2019 року ОСОБА_1 підписав Заяву-договір №002/6356922-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до даної заяви-договору та паспорта споживчого кредиту, позивач надав відповідачу грошові кошти, встановивши суму кредитного ліміту 35 300,00 грн, тип кредиту - кредитна лінія, строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією на такий самий строк, процентна ставка за користування кредитом: 43,200 %, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.
Підписавши заяву ОСОБА_1 акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua, на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднався до умов договору (з усіма змінами та доповненнями, які відбулися протягом дії цієї заяви-договору); погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту, що надаються йому у зв`язку із обраним пакетом послуг, кредитним продуктом і приєднанням до договору шляхом підписання цієї заяви-договору, встановлюється відповідно до умов договору та залежить від типу обраного ним пакету послуг та кредитного продукту.
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит згідно з договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору у нього станом на 02 вересня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 50 507,87 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 35 289,52 грн; заборгованості по відсоткам (в т.ч. прострочена) – 15 218,35 грн. 
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість.
Заочним рішенням Хорошівського районного суду Житомирської області від 19 березня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за заявою-договором №002/6356922-СК від 07.05.2019 у розмірі 35 289,52 грн та судовий збір в сумі 1 695,68 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.
В поданій апеляційній скарзі АТ «Таскомбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ «Таскомбанк» задовольнити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні процентів за користування кредитом, оскільки ОСОБА_1 особисто було підписано паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», в якому зазначена процентна ставка у розмірі 43,200%. Крім того, вказаний паспорт споживчого кредиту також містить строк, на який надається кредит 12 місяців, з автоматичною пролонгацією. З огляду на зазначене, вважає, що висновок суду першої інстанції проте, що паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, в силу закону не є частиною кредитного договору, а лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця з інформуванням про можливі умови договору, є хибним та таким, що не відповідає обставинам справи. Зі змістом та умовами кредитного договору, паспорту кредиту ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить підпис на вказаних документах, а тому сторонами були погоджені умови договору, зокрема в частині сплати відсотків. Крім того, позивачем було надано розрахунок, в якому зазначені суми тіла кредиту та відсотків, відповідно до умов Кредитного договору та виписка по картковому рахунку, яка має статус первинного документу, з якого слідує, що відповідач отримував кредитні кошти, користувався ними та періодично здійснював їх повернення. 
Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7 та ч.2 ст. 369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. При цьому дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21)).
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 31.08.2026, є дата складення повного судового рішення 03.09.2026.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055ЦКУкраїни).
Судом встановлено, 07 травня 2019 року ОСОБА_1 підписав Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб Договору № 002/6356922-СК (т.1 а.с.7), у якій погодився з тим, що публічна пропозиція АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщені на сайті www.tascombanc.com.ua), Тарифи банку разом з цією заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування, та є його невід`ємними частинами.
До Анкети-заяви позивачем надано копію Витягу з публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (т.1 а.с.12-78).
Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості, станом на 02 вересня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 становить 50 507,87 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 35 289,52 грн; заборгованості по відсоткам (в т.ч. прострочена) – 15 218,35 грн (т.1 а.с.80-86). 
У обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на укладення сторонами договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщені на сайті www.tascombanc.com.ua), від 07 травня 2019 року, складовими якого є підписана відповідачем Заява-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб Договору №002/6356922-СК та Тарифи банку, розміщені на сайті банку.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Таскомбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Як вбачається з матеріалів справи, у підписаній відповідачем Заяві-договорі про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб Договору №002/6356922-СК, відсутні дані про бажання та згоду ОСОБА_1 отримати кредитні кошти на умовах, зазначених позивачем у позовній заяві, а також на умовах, наведених у доданій до позовної заяви Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували, що відповідач погодився з отриманням кредиту та що саме ці Тарифи та Умови і Правила розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/6356922-СК, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема щодо сплати процентів, у зазначеному в ньому розмірах і порядку нарахування, або в подальшому не змінювались, а тому Типова форма публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб не може вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного банком з відповідачем.
Такий висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, відповідно до якої до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду, з огляду на положення Закону України «Про захист прав споживачів», Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи захисту інтересів споживачів» прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН та рішення Конституційного Суду України у справі № 1-12/2013 від 11 липня 2013 року та основні засади цивільного законодавства, звернула увагу на необхідність особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах та зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
За такого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача лише тіла кредиту у сумі 35 289,52 грн. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні процентів за користування кредитом, оскільки ОСОБА_1 особисто було підписано паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», в якому зазначена процентна ставка у розмірі 43,200%, колегія суддів відхиляє виходячи з наступного.
Під час розгляду справи було встановлено, що у Заяві-договорі №002/6356922-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка підписана ОСОБА_1 , процентна ставка за користування кредитом не зазначена.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі №313/346/20 та від 26 грудня 2019 року у справі №467/555/19. При цьому, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного зазначив, «що суду потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
За такого не можна вважати, що зазначені у наданому банком паспорті споживчого кредиту сторонами узгоджені конкретні умови кредитування, зокрема і проценти за користування кредитом».
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено факт погодження всіх істотних умов договору із відповідачем, та обґрунтованості розрахунку заборгованості.
Водночас вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, ст. 625, 1048 ЦК України позивач не пред`являв.
Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для нарахування та стягнення позивачем з відповідача процентів є правильним, оскільки їх стягнення не було погоджено сторонами.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і застосовано норми матеріального та процесуального права, які підлягали застосуванню, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк»залишити без задоволення, а заочне рішення Хорошівського районного суду Житомирської області від 19 березня 2026 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. С. Коломієць

Судді О. Б. Талько 

К. В. Шалота