УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №277/343/26 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В. 
Номер провадження №33/4805/1204/26
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП  Доповідач Бєлоусов А. Є. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бєлоусов А.Є., з секретарем судових засідань Колодяжним О.В.,

за участі:
захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – адвоката Сіренка М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі (із застосуванням засобів відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – адвоката Сіренка М.Ю. на постанову судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08.07.2026 у справі № 277/343/26 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, не є працевлаштованим, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності у справі відсутні, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
Постановою судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08.07.2026 у справі № 277/343/26 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до правопорушника застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 665,60 грн..
2. Короткий виклад апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Захисник особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – адвокат Сіренко М.Ю. не погодився з постановою судді суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На думку апелянта, суддя місцевого суду не надав належної оцінки доказам поліцейських та не взяв до уваги доводи сторони захисту, докази винуватості ОСОБА_1 були отримані з порушенням ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (зі змінами), Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстр. у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (зі змінами).
Адвокат вказує, що огляд ОСОБА_1 у медичному закладі для з`ясування можливого стану сп`яніння водія був здійснений лише за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), але підтверджуючі дослідження для визначення концентрації алкоголю в крові та сечі в організмі водія не проводились. Захисник звертає увагу на розбіжності у часі складення акта медичного огляду (11.03.2026 о 00 год 50 хв) та часі складення висновку лікаря (11.03.2026 о 00 год 40 хв). Крім того, ОСОБА_1 не було ознайомлено зі змістом висновку лікаря, про що вказує відсутність підпису освідуваної особи у відповідному документі.
Адвокат зазначає про розбіжності у часі складення направлення водія ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я для з`ясування можливого стану алкогольного сп`яніння (11.03.2026 о 23 год 15 хв) та часом вчинення правопорушення, зазначеним у протоколі (водій керував транспортним засобом 10.03.2026 о 23 год 53 хв).
Наведені порушення нормативних актів та розбіжності у складених документах захисник вважає достатніми для того, щоб суд дійшов висновку про серйозність сумнівів у винуватості ОСОБА_1 , котрі мали би тлумачитись судом на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
3.Позиція особи, яка подала апеляційну скаргу, під час апеляційного розгляду
ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про дату, час та місце здійснення апеляційного розгляду справи № 277/343/26 (а. с. 53), ОСОБА_1 для участі в призначеному засіданні не прибув, про наявність поважних причин своєї неявки суд не повідомив, будь-які заяви (клопотання) від ОСОБА_1 до суду не надходили.
Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні 06.08.2026 захисник ОСОБА_1 – адвокат Сіренко М.Ю. повністю підтримав подану апеляційну скаргу, задля обґрунтування своєї позиції посилався на аргументи, аналогічні викладеним у скарзі, просив постанову судді місцевого суду скасувати, ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зважаючи на положення ст. 268 КУпАП щодо можливості розгляду справи під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в разі, якщо є дані щодо своєчасного сповіщення цієї особи про місце і час розгляду справи і якщо від особи не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з огляду на представництво ОСОБА_1 у судовому процесі належним чином уповноваженим адвокатом (а. с. 47-48), апеляційний розгляд здійснювався за відсутності ОСОБА_1 ..
4. Межі апеляційного перегляду
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
5. Обставини, встановлені під час розгляду справи суддею місцевого суду
Як убачається зі змісту постанови судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08.07.2026 у справі № 277/343/26, суддя з матеріалів, наданих співробітниками територіального органу Національної поліції, встановив, що ОСОБА_1 10.03.2026 року о 23 год 53 хв у сел. Ємільчине по вул. Соборній керував автомобілем «Daewoo Nexia», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», проба позитивна 1,61‰. Такими діями водій порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Ухвалюючи рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя місцевого суду вважав, що винуватість особи була встановлена письмовими доказами, наданими поліцейським: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №611792 від 11.03.2026; висновком №32 щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.03.2026 (з якого вбачається, що ОСОБА_1 11.03.2026 о 00 год 22 хв пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП «Ємільчинська лікарня» та в результаті огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння); копією постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6807791 від 11.03.2026; відеозаписами з відеореєстратора спецавтомобіля поліції та з бодікамер поліцейських.
Зі змісту оглянутих відеозаписів суддя встановив, що поліцейським патрулем було зупинено автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , поліцейський повідомив водієві причину зупинки транспортного засобу (несправність лампи габаритного вогню), поліцейський вказав ОСОБА_1 на те, що у водія є ознаки алкогольного сп`яніння, запитав водія, чи вживав він алкогольні напої ОСОБА_1 повідомив, що вранці вживав алкогольні напої, після цього поліцейський запропонував водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, внаслідок огляду виявлено алкоголь в організмі водія на рівні 1,61 проміле.
6. Обставини, встановлені апеляційним судом
Під час апеляційного розгляду справи учасники справи не заявляли клопотань щодо дослідження нових доказів, які не досліджувалися раніше, з мотивів обґрунтованого ненадання таких доказів до місцевого суду або необґрунтованого відхилення таких доказів місцевим судом.
7. Позиція судді апеляційного суду
Заслухавши пояснення адвоката Сіренка М.Ю., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, суддя апеляційного суду дійшов таких висновків.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи у його вчиненні.
Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
На переконання судді апеляційного суду, суддя місцевого суду, здійснюючи розгляд матеріалів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався вказаних вище вимог закону.
Згідно з правовими позиціями, викладеними у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди при розгляді зазначених категорій справ повинні враховувати, що диспозиції сформульованих норм, які використовуються під час розгляду таких справ, є бланкетними, у зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати, в чому саме полягали названі у статтях закону порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідкам.
Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суддя (суд) вирішує в межах протоколу, складеного щодо цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.
Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (зі змінами).
Згідно з п. 2.9. а) Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія, такий огляд здійснюється в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до положень п.6 розд. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстр. у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (зі змінами), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Норми ч.1 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, до винної особи застосовується стягнення в виді абсолютно визначеної суми штрафу та позбавлення спеціального права. Також згадані норми передбачають адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері дотримання безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення полягає, зокрема, у діях особи, котра сідає за кермо та керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також вказане правопорушення з об`єктивної сторони може виражатись у відмові водія на законну вимогу поліцейського від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Суб`єктом правопорушення може бути фізична осудна особа, котра досягла принаймні 16-річного віку й керує транспортним засобом.
Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду всебічно та повно встановив обставини справи, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази, надані співробітниками поліції, та матеріали справи.
Указаним доказам суддя надав належну правову оцінку у їх сукупності та за встановлених обставин дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Зокрема, порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, визначений нормами ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстр. у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (зі змінами). 
Загалом, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Як зазначено у п. 2,3 розд. ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря — фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження — газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи (п. 7,8 розд. ІІІ вказаної Інструкції).
Тож згідно з п. 6 розд. ІІІ згаданої Інструкції проведення лабораторних досліджень ж обов`язковим лише для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі освідуваного водія. Натомість у розглядуваному випадку ОСОБА_1 повідомив поліцейським про те, що він вранці вживав алкогольні напої, поліцейським під час спілкування з ОСОБА_1 були встановлені у водія ознаки саме алкогольного сп`яніння (не наркотичного сп`яніння, не перебування особи під впливом психотропних речовин чи інших заборонених препаратів).
Зі змісту наявного в матеріалах справи акта медичного огляду від 11.03.2026 № 32, лікар виявив, що ОСОБА_1 поводить себе напружено, роздратовано, має гіперемію шкіри обличчя, слизової оболонки очей, мляву міміку, нестійкий у позі Ромберга, виявляє виражений тремор пальців витягнутих рук, точні рухи у освідуваної особи порушені, з рота відчутний різкий запах алкоголю, сам ОСОБА_1 повідомив лікарю, що вживав алкогольний напій 10.03.2026, продув алкотестер, результат тесту показав наявність алкоголю в організмі водія на рівні 1,61 проміле (а. с. 35 -36). Отримані дані стали підставою для констатації лікарем у водія ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння, що відображено у висновку від 11.03.2026 № 32 (а. с. 5).
Зважаючи на це, лікарем були вжиті достатні заходи для дослідження фізіологічного стану водія, лікар обґрунтовано дійшов висновку щодо перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння. 
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 09.02.2023 у справі № 400/1498/18 (провадження № 51-2993 км 22), «…суд, обґрунтовуючи свою позицію щодо перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, вправі досліджувати та посилатись не лише на висновок експертизи, а й на інші докази, зокрема, і медичні документи, які підтверджують такий факт (акти судово-медичних досліджень, довідки, видані медичними установами тощо)…».
Отже, суддя апеляційного суду відхиляє заперечення сторони захисту щодо відсутності належних доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (аналізів біологічних матеріалів водія, котрі мати би бути здійсненими в медичному закладі) і вважає доведеною обставину керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17 (провадження № 13-3кс22), невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність; адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.
Доводи сторони захисту щодо наявних розбіжностей у часі складення акта медичного огляду (11.03.2026 о 00 год 50 хв) та часі складення висновку лікаря (11.03.2026 о 00 год 40 хв), відсутності підпису ОСОБА_1 про ознайомлення зі змістом висновку лікаря, розбіжносте  у часі складення направлення водія ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я для з`ясування можливого стану алкогольного сп`яніння (11.03.2026 о 23 год 15 хв) та часом вчинення правопорушення, зазначеним у протоколі (водій керував транспортним засобом 10.03.2026 о 23 год 53 хв) підтверджені матеріалами справи. Водночас варто зауважити, що такі розбіжності не призвели до порушення прав ОСОБА_1 і його основоположних свобод, не ставлять під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже зі змісту відеозаписів, наданих працівниками поліції (об`єктивного доказу), вбачається, що поліцейським патрулем було зупинено автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , поліцейський вказав ОСОБА_1 на те, що у водія є ознаки алкогольного сп`яніння, запитав водія, чи вживав він алкогольні напої, ОСОБА_1 повідомив, що вранці вживав алкогольні напої, після цього поліцейський запропонував водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, внаслідок огляду виявлено алкоголь в організмі водія на рівні 1,61 проміле. Отже, у розумного неупередженого спостерігача не виникає будь-яких сумнівів у тому, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. 
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення». 
Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
На переконання судді апеляційного суду, в розглядуваній справі суддя місцевого суду дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні протиправного діяння доведена повністю «поза розумним сумнівом». Діяння, що ставиться в вину ОСОБА_1 , правильно кваліфіковане за ч. 1 ст. 130 КУпАП, до винної особи застосовано адміністративне стягнення, передбачене санкцією відповідної норми.
Єдиною і достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в діянні такої особи складу відповідного адміністративного правопорушення.
Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді місцевого суду та не дають підстав вважати, що суддею під час розгляду цієї адміністративної справи були порушені норми матеріального або процесуального права й такі порушення призвели до неправильного вирішення справи. 
8. Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді місцевого суду – без змін.
Ураховуючи вказане, зважаючи на обґрунтований висновок судді місцевого суду щодо того, що ОСОБА_1 10.03.2026 року о 23 год 53 хв у сел. Ємільчине по вул. Соборній керував автомобілем «Daewoo Nexia», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, суддя апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника – адвоката Сіренка М.Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08.07.2026 у справі № 277/343/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Керуючись ст. 7, 9, 130, 245, 246, 280, 284, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – адвоката Сіренка Максима Юрійовича залишити без задоволення.
Постанову судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08.07.2026 у справі № 277/343/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Ця постанова судді апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення (постановлення), є остаточною, оскарженню не підлягає.
Повний текст цієї постанови складено, проголошено, надано для ознайомлення учасникам справи 07.08.2026 о 09 год 30 хв.

Суддя А.Є. Бєлоусов